УХВАЛА 
23 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 629/1748/20
провадження № 61-11512св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Лозівського районного відділу Державної міграційної служби України в Харківській області,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за  заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Лозівського районного відділу Державної міграційної служби України в  Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за  касаційною скаргою   ОСОБА_1  на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2020 року в  складі судді Харабадзе К. Ш. та постанову Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 рокув складі колегії суддів: Бурлака І. В., Хорошевського О. М., Яцини В. Б., 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2020  року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.
У липні 2020 року  ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи  порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Лозівського районного відділу Державної міграційної служби України в  Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за  касаційною скаргою   ОСОБА_1  на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2020 року та  постанову Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в  порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            І. О. Дундар
                                                                                                            Є. В. Краснощоков