ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року	Львів	Справа № 807/1930/16 пров. № А/857/14011/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В.
суддя                                                     Глушко І.В.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року (головуючий суддя Гебеш С.В., м.Ужгород, проголошено 15:40:36, повне судове рішення складено 01 жовтня 2020 року) у справі № 807/1930/16 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -  рішень, 

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Хустської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень від 21 листопада 2016 року №0000691300 та №0000711300.
В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 покликався на те, що Хустською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області проведено камеральну перевірку позивача щодо правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2016 року. За результатами перевірки складено акт за №143/1300/ НОМЕР_1 в якому зафіксовано порушення п.198.3, 198.6, ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України. За результатами перевірки податковим органом прийнято оспорені рішення, якими зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, а також зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість  відповідно. Крім того, позивачу донараховано штрафні санкції.
Вказані податкові повідомлення - рішення позивач вважав протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.03.2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2017 року адміністративний позов було задоволено повністю та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Хустської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області № 0000711300 від 21.11.2016 року та № 0000691300 від 21.11.2016 року.
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 10.04.2020 року касаційну скаргу Хустської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області задоволено частково, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 807/1930/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В ході нового розгляду в суді першої інстанції, на підставі клопотання про заміну сторони його правонаступником, допущено процесуальне правонаступництво Хустської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській - Головним управлінням Державної податкової служби у Закарпатській області.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позов задоволено  – визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Хустської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області № 0000711300 від 21 листопада 2016 року та № 0000691300 від 21 листопада 2016 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Головне управління ДПС в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким  у задоволенні позову відмовити.
Відповідач у доводах апеляційної скарги вважає неправильним застосування норм матеріального права, а саме пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1, підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПКУ), оскільки придбані автомобілі можуть бути приватною власністю лише фізичної або юридичної особи, та в подальшому використовуватись на власний розсуд у підприємницькій діяльності. Натомість законодавство України не передбачає вважати    майно, яке знаходиться у приватній власності фізичної особи основними фондами суб`єкта господарювання, а відтак, у позивача відсутнє право на формування податкового кредиту, тому податкові повідомлення-рішення є законними. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, Хустська ОДПІ провела камеральну перевірку правомірності нарахування ФОП ОСОБА_1 від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року.
За результатами перевірки податковим органом складено акт від 18.11.2016 року №143/1300/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , п. 198.3 ст. 198, п.200.1 пп. "б" п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 788654 грн., та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (значення рядка 21 декларації) на суму 496 175 грн.
Як вбачається з матеріалів справи камеральною перевіркою відображених за рядком 11.1 розділу II податкової декларації з ПДВ за вересень 2016 року встановлено, що на формування податкових повідомлень-рішень мало вплив проведення операцій з імпорту на територію України транспортних засобів, а саме:
ВМД №610632 від 15.09.2016 року, опис товару: напівпричіп - рефрижератор для перевезення вантажів, трьохвісний, новий, к-сть 1 шт., обладнаний холодильною установкою, FERROPLAST для глибокої заморозки - V6, марка - Smitz, тип SCB*S, модель SCO 24/1,- РР45 COOL, номер кузова / шассі - WMS НОМЕР_2 , рік виготовлення - 2016 рік, назва відправника - Shmitz Cargobul AG, адреса відправника - 22, D-48612, Horstmar, Німеччина, статистична вартість 1607857,31 грн. ( 54300,00 EUR ), сума ПДВ сплачена митним органам 321571,46 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_1 ;
ВМД № 610575 від 14.09.2016 року, опис товару: напівпречіп - рефрижератор для перевезення вантажів, трьохвісний, новий, к-сть 1 шт., обладнаний холодильною установкою, FERROPLAST для глибокої заморозки - V6, марка - Smitz, тип SCB*S, модель SCO 24/L -13.4 FP 45 COOL,номер кузова / шассі - НОМЕР_4 , рік виготовлення - 2016 рік, назва відправника - Shmitz Cargobul AG, адреса відправника - Bahnhofstrasse 22, D - 48612, Horstmar, Німеччина, статистична вартість 1617866,86 грн. ( 54300,00 EUR ), сума ПДВ сплачена митним органам 323573,37 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_1 .
Також, ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту у вересні 2016 року віднесено суму податку на додану вартість за придбані транспортні засоби:
сідельний тягач Volvo FH ІЗ 4x2 ( НОМЕР_6 ) - одна одиниця, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_7 , видане на ім`я ОСОБА_1 ;
сідельний тягач Volvo FH 13 4x2 ( НОМЕР_8 ) - одна одиниця, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_9 , видане на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно податкової накладної № 68 від 19.09.2016 року, сума придбання становить  5894233,20 грн., в тому числі ПДВ 982372,20 грн. Постачальник - ТзОВ “ВФС Україна” ( код за ЄДРГІОУ 37164056, ІГІН 371640526572).
У відповідності до митних декларацій форми МД-2 №610632 від 15.09.2016 року та № 610575 від 14.09.2016 року, СПД ОСОБА_1 , за транспортні засоби - напівпричепи - рефрижератори для перевезення вантажів, сплатив митні платежі, що стверджується платіжними дорученнями №688 від 14.09.2016 року на суму 325000,00 грн., та №689 від 15.09.2016 року на суму 320200,00 грн.
Вищевказані транспорті засоби були зареєстровані за фізичною особою ОСОБА_1 під номерами А01601ХР та А01602ХР, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу відповідно № НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 .
Також позивачем було придбано, відповідно до договору фінансового лізингу №UKR06- 0416F (а.с.38), сідельний тягач Volvo FH 13 4x2 ( НОМЕР_6 ) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_7 ( НОМЕР_12 ), видане на ім`я ОСОБА_1 та сідельний тягач Volvo FH 13 4x2 ( НОМЕР_8 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_9 ( НОМЕР_13 ), видане на ім`я ОСОБА_1 та сплачено відповідні платежі згідно податкової накладної № 68 від 19.09.2016 року, сума придбання становить 5894233,20 грн., в тому числі ПДВ 982372,20 грн. 
На підставі акту за виявленими порушеннями податковий орган виніс податкове повідомленням-рішенням № 0000711300 від 21.11.2016 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 496175 грн., та податкове повідомлення-рішення № 0000691300 від 21.11.2016 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 788654 грн. та донараховано штрафні санкції у розмірі 394327 грн.
Відповідач, приймаючи вказані вище податкові повідомлення-рішення, виходив з того, що придбані ОСОБА_1 транспортні засоби зареєстровано на фізичну особу, тому, враховуючи вимоги ст. 325 Цивільного кодексу України та постанову Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", така обставина не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними фондами суб`єкта господарювання - фізичної особи.
З прийнятими рішеннями податкового органу не погоджувався позивач, відтак подав до суду позов.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оспорені рішення податкового органу прийняті без урахування вимог Податкового кодексу України,  та з порушенням передбачених  ст. 2 КАС України    принципів з огляду на те, що  позивач підтвердив факт ведення ним обліку транспортних засобів як основних засобів та амортизаційних нарахувань по них.
Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком погоджується, зважаючи на наступні міркування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", зокрема пунктами 6-7 встановлено, що: транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Власники транспортних засобів та особи, що. експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Відповідно пункту 8 вищевказаної Постанови державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.
Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Відповідно до пункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, в тому числі автоматичне бюджетне відшкодування в порядку та за критеріям, визначеним у розділі V цього Кодексу.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ГІК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу, з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до абз."а" п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов`язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду (п. 198.2 ст. 198 ПК України).
Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями,  іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
У розумінні пп. 14.1.36 ПК п. 14.1 ст. 14 України - господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами
Обов`язковими ознаками господарської діяльності (згідно наведених приписів ГК України та ПК України) є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; вона спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.
Згідно п. 44.1 ст. 44 ГІК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлюється Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок).
Згідно п.6 Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.
Відповідно до п.8 зазначеного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.
Водночас норми податкового законодавства України не обмежують право платника податку на податковий кредит залежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах за договорами на придбання товарів (робіт, послуг), в тому числі і транспортних засобів та визначають одинакові права та обов`язки як для юридичних, так і для фізичних осіб, платників податку (втому числі і фізичних осіб - підприємців).
Врахувавши вказане вище, суд зазначає, що законодавство України, яке регулює порядок реєстрації транспортних засобів не передбачає можливості реєстрації транспортних засобів окремо за фізичними особами - підприємцями.
Транспорті засоби (напівпричепи - рефрижератори для перевезення вантажів та сідельний тягач Volvo FH 13 4x2 ( НОМЕР_6 ) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_7 ( НОМЕР_12 ), видане на ім`я ОСОБА_1 та сідельний тягач Volvo FH 13 4x2 ( НОМЕР_14 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_9 ( НОМЕР_13 ) були зареєстровані за фізичною особою ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду Постановою від 10.04.2020 року зазначив необхідність встановити чи обліковував у бухгалтерському обліку позивач придбані транспорті засоби та яким чином, якщо окремий облік основних засобів позивачем не вівся, то слід встановити чи при декларуванні, за наслідками здійснення господарської діяльності, позивачем у податковій звітності зазначалась амортизація основних засобів і чи така амортизація стосувалась придбаних транспортних засобів за наслідками придбання яких позивачем віднесено суми ПДВ до податкового кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи позивач, під час нового розгляду, долучив до матеріалів справи:
Накази про введення в експлуатацію транспортні засоби №22-ОЗ від 20.09.2016р., №23-ОЗ від 20.09.2016р., №24-ОЗ від 20.09.2016р., №25-ОЗ від 21.09.2016р.;
Інвентарні картки обліку основних засобів;
Розрахунки амортизації по автотранспорту Форми №03-16;
Книга обліку нарахування амортизації основних засобів (автотранспорту)
Податкова декларація про майновий стан і доходи  за 2016 рік;
Розрахунок податкових зобов`язань  з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою Ф2 за 2016 рік.
Отже, зазначені вище документи підтверджують факт ведення позивачем обліку транспортних засобів, як основних засобів, та ведення амортизаційних нарахувань по зазначених основних засобах. 
Крім того, згідно правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12.02.2020 року по справі №807/1380/16 (позивачем де є ФОП ОСОБА_1 з аналогічним предметом спору) встановлено наступне, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, умови щодо формування податкового кредиту визначаються     Податковим кодексом України, який право на віднесення сум податків до податкового кредиту ставить в залежність від 2-х обставин: використання придбаних основних засобів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, та наявність податкової накладної; У разі, якщо позивачем у встановленому законом порядку придбано та зареєстровано спірні транспортні засоби, сплачено суму податку на додану вартість, вказані транспортні засоби використовуються в межах господарської діяльності платника податків -  він має право на включення сплачених сум податку на додану вартість за придбані транспортні засоби до складу податкового кредиту; Ведення обліку транспортних засобів в якості основних фондів у відповідності до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку платником податків фізичною особою-підприємцем це право позивача, а не обов`язок.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 22 вересня 2020 року у справі № 807/1930/16  - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 24 березня 2021 року.