ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4985/20 Справа № 203/4200/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Колесніченко О. В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання 26 травня 2014 року анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 8500,00 гривень під проценти за користування. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків щодо погашення кредиту, станом на 17 липня 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 29730,74 грн., з яких 14829,70 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11932,15 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1076,95 грн. заборгованість за відсотками, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) і 1391,94 грн. штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 29730,74 грн. та судовий збір в сумі 1921,00 грн. 
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 21 квітня 2020 року про виправлення описки, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 75-77, 104). 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволенні позову в повному обсязі. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки АТ КБ «ПриватБанк», яке долучене до матеріалів справи. У зв`язку з відсутністю відповідача за відомою суду адресою, що також відповідає відомостям адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 01.06.2020 року, сповіщення ОСОБА_1 здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади (а.с. 113). 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного заочного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк»надано копію анкети-заяви  ОСОБА_1 від 26.01.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську карту (а.с. 14). 
Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки.
Долучені до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку – 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови, - відповідачем не підписані (а.с. 17-50). 
Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. 
На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.05.2014 року, згідно якого, станом на 17 липня 2019 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 29730,74 грн., а саме: 14829,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11932,15 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1076,95 грн. - заборгованість за відсотками, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) і 1391,94 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 12-13). 
Колегія наголошує, що ні місцевому, ні апеляційному суду позивачем не надано письмові докази укладення між сторонами кредитного договору від 26.05.2014 року, з приводу якого заявлений позов у справі, що розглядається.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 
Позивач також посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємну частину кредитного договору, однак вказані Умови та Правила відповідачем не підписані. 
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника. 
Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що даний позов заявлений банком з приводу неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору від 26.05.2014 року, враховуючи, що матеріали справи не містять відповідних процесуальних документів позивача щодо зміни позовних вимог та (або) обґрунтування, підстав позову; встановивши, що банком не надано суду будь-яких доказів укладення сторонами кредитного договору від 26.05.2014 року,  - колегія дійшла висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених банком позовних вимог. 
Колегія наголошує, що ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду позивачем не надано письмові докази укладення між сторонами кредитного договору від 26.05.2014 року; клопотань про витребування відповідних доказів судом позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання суду апеляційної інстанції. Позовних вимог з приводу стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 26.01.2014 року банком у даній справі не заявлено. 
У наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначено, що він складений за кредитним договором від 26.05.2014 року; вказаний розрахунок заборгованості сформований за період з 18.01.2018 року. Однак, згідно копії заяви позичальника  ОСОБА_1 , датою оформлення даної заяви є 26 січня 2014 року (а.с. 14). 
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 
Крім того, позивачем не представлено суду належних та допустимих письмових доказів на підтвердження фактично отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором від 26 січня 2014 року в сумі 14829,70 грн. (заборгованість за тілом кредиту) та в сумі 11932,15 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту). 
Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», копія якого знаходиться на аркушах справи 15-16, також не містить підпису відповідача та не підтверджує отримання останнім будь-яких кредитних коштів (а.с. 15-16). 
Представлена апеляційному суду виписка з особового рахунку не містить жодних посилань та прив`язок до кредитного договору від 26.05.2014 року, заборгованість за яким є предметом розгляду даної справи. Вказана виписка сформована з 18.01.2018 року, а кредитний ліміт зазначений у розмірі 0,00 грн. (а.с. 85). 
Долучені до матеріалів справи довідка банку про видачу відповідачу 23.10.2017 року банківської картки та довідка про зміну кредитного ліміту - не відповідають вимогам ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки не містить реєстраційного номеру, дати оформлення довідки, найменування посади та прізвища особи, що видала вказані довідки (а.с. 86, 87). 
Клопотань про надання доказів чи про витребування відповідних доказів судом – учасниками справи не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання суду апеляційної інстанції. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного заочного рішення місцевого суду – без змін. 
Суд наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду, на захист своїх прав та законних інтересів, з іншим позовом до відповідача, з інших підстав, за іншим обґрунтуванням. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення. 
Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий
Судді