ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1437/21 Справа № 194/573/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Солодовник І. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мерцалова Наталя Василівна до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», третьої особи - ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

                                В С Т А Н О В И Л А:

       У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», третьої особи - ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
       В обґрунтування позову посилався на те, що у зв`язку із наявними особистими неприязними відносинами між ОСОБА_1 та начальником юридичного відділу КП «ТЖКП» Ждановою Г.С., остання, на думку позивача, використовуючи посадове становище, здійснювала зловживання цивільними правами для зведення особистих рахунків, нанесення моральної шкоди. 
       Неодноразово ОСОБА_2 здійснювала психологічний тиск на ОСОБА_1 шляхом здійснення усних та письмових вимог про сплату коштів за комунальні послуги по квартирам, що не належали їй на праві приватної власності. 
       Реалізацію протиправного умислу представник КП «ТЖКП» розпочав через звернення до суду з судовим наказом, за завідомо безпідставною вимогою, про стягнення з ОСОБА_1 комунальних боргів по кв. АДРЕСА_1 , що не є її власністю, та звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення з неї, як співвідповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку на прибудинкової території по квартирі за іншою адресою: АДРЕСА_2 . 
       Всі дії представників КП «ТЖКП» при ініціюванні наказного провадження в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області, а також позовних проваджень в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області та Тернівському міському суді Дніпропетровської області, відносно ОСОБА_1 , мали фіктивний характер, вчинялися без реальної мети захисту прав КП «ТЖКП» та були направлені виключно на нанесення їй як фізичній особі моральної шкоди та завдання шкоди честі, гідності та діловій репутації її, як керівнику КП «Тернівське бюро технічної інвентаризації». 
       Інформація про звернення КП «ТЖКП» до суду щодо невиконання ОСОБА_1 обов`язку зі сплати комунальних послуг, зокрема інформація щодо подачі заяви про видачу судового наказу по справі № 194/1364/17, щодо подання позовної заяви по справі № 185/6398/18, щодо подання позовної заяви по справі № 194/128/19 негативно впливає на її репутацію. 
       Також, представник позивача вказує, що після отримання права приватної власності з 16.10.2015 р. на кв. АДРЕСА_3 , за договором дарування від ОСОБА_3 (особа, що була покупцем за договором купівлі-продажу від 27.07.2015 р.), ОСОБА_1 була вимушена продати зазначену квартиру, оскільки не могла витримати психологічного тиску, вчинюваного представником КП «ТЖКП» щодо сплати коштів за комунальні послуги по квартирі, що не належить їй на праві приватної власності. Проте, навіть після продажу зазначеної квартири, представник КП «ТЖКП» продовжував дії, направлені на нанесення моральної шкоди.
       Окрім цього, представник позивача вказує, що весь час наявності неприязних відносин ОСОБА_1 мала захворювання та фактично постійно перебувала на лікуванні. Лікування або інший терапевтичний вплив на її захворювання потребують емоційного, психологічного, нервового спокою. Будь-який стрес негативно впливає на стан здоров`я особи, перешкоджає настанню позитивної динаміки терапевтичного впливу. Більш того, наявність стресових ситуацій спричиняє виникнення та загострення перебігу хвороби, що негативно впливає на загальний стан людини. Істотного терапевтичного ефекту від лікування не настало, що, зокрема, пов`язано з постійним перебуванням у стресовій ситуації через протиправні дії КП «ТЖКП». 
        ОСОБА_1 вимушена постійно здійснювати витрати на медичне лікування, зокрема: відвідування санаторіїв, лікарів, придбання ліків, проведення медичних процедур тощо. 
        ОСОБА_1 збережені квитанції про придбання необхідних медичних препаратів для покращення стану здоров`я, погіршеного неправомірними діями представника КП «ТЖКП» Ждановою Г.С.. Так, ОСОБА_1 була змушена витратити на своє лікування більше 6 015,43 грн.
       На підставі зазначеного, враховуючи наявність умисних протиправних активних дій КП «ТЖКП» по відношенню до ОСОБА_1 , наявність наслідків у вигляді моральної шкоди та погіршення стану здоров`я, представник позивача просить суд визнати дії КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» щодо подання заяви про видачу судового наказу до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, щодо подання позову до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, щодо подання позову до Тернівського міського суду Дніпропетровської області зловживанням цивільними та цивільними процесуальними правами та стягнути з КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» на користь ОСОБА_1 30 000 грн. моральної шкоди.
       Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мерцалова Наталя Василівна до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», третьої особи - ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди — відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає запотрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що протягом 2016 - 2018 років позивач ОСОБА_1 зверталась з письмовими заявами до директора КП «ТЖКП» щодо перерахунку передплати за комунальні послуги по кв. АДРЕСА_3 та щодо проведення конкретного розрахунку за комунальні послуги по вказаній квартирі з моменту її придбання 27.07.2015 р. до моменту її дарування, згідно з договором дарування від 16.10.2015 р. (а.с. 14-16).
       На вказані письмові звернення ОСОБА_1 директором КП «ТЖКП» було надано відповіді про те, що за даними обліку (номеру особового рахунку НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_2 , рахується заборгованість, та як додаток надавалися взаєморозрахунки щомісячних нарахувань, про що свідчать листи КП «ТЖКП» (а.с. 15, 16) долучені позивачем до позовної заяви.
       Крім того, судом встановлено, що згідно з договором № 65р-14 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 07.10.2014 р., укладеного між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та ОСОБА_4 , підприємство надало ОСОБА_4 розстрочку у погашенні заборгованості за комунальні послуги, що утворилися станом на 01.10.2014 р. на суму 13294,94 грн. на період з 01.11.2014 р. по 31.10.2019 р. (а.с. 17-18).
       Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо зловживання службовим становищем начальника юридичного відділу Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» ОСОБА_2 та зловживання цивільними правами для зведення особових рахунків і нанесення їй моральної шкоди, посилалась на те, що ОСОБА_2 неодноразово здійснювала психологічний тиск шляхом здійснення усних та письмових вимог про сплату коштів за комунальні послуги по квартирам, що не належали їй на праві приватної власності та здійснення протиправного умислу представник КП «ТЖКП» розпочав через звернення до суду з завідомо безпідставною вимогою про стягнення з неї комунальних боргів за квартиру, що не є її власністю.
       Так, судом встановлено, що за заявою Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» 01.03.2018 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ у справі № 194/1364/17 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_4 станом на 01.12.2017 р. в розмірі 17499,39 грн. (а.с. 19), за яким державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження від 07.06.2018 р. (а.с. 20-21). Згідно з ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 р., вказаний вище судовий наказ у справі № 194/1364/17 скасований (а.с. 22).
       Окрім цього, подана у 2018 році позовна заява Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 , ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/6398/18 була залишена без руху (а.с. 23), та в подальшому, як видно з позовної заяви, повернута КП «ТЖКП».
       Також, судом встановлено, що 24.01.2019 р. Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство» звернулося до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 26-27), та у вказаній справі № 194/128/19 за клопотанням представника КП «ТЖКП» ухвалою суду від 17.04.2019 р. залучено в якості співвідповідача ОСОБА_1 (а.с. 24-27, 30).
       Згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 р. у справі № 194/128/19 позовну заяву КП «ТЖКП» задоволено частково, у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 судом відмовлено (а.с. 28-29).
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх безпідставністю та недоведеності, оскільки викладені позивачем обставини щодо наявності моральної шкоди у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та причинно-наслідкового зв`язку між діями Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» і наслідками, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивач до суду не надав.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.
       Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
       У відповідності до правових позицій, викладених у п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
       Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
       При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
       Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Так, з виписок карток амбулаторного хворого ОСОБА_1 за 2016-2019 роки, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 довгий час біля 15 років хворіє на цукровий діабет 2 типу, тяжкої форми та супутніми хворобами: диабетичною нефропатією, кардиосклерозом атеросклеротичним, гіпертонічною хворобою 2 ступеню, артериальною гіпертензією (а.с. 31-35). 
       Також, остання 20.06.2019 р. зверталась до лікаря із скаргами на головний біль і запаморочення (а.с. 36), про інші розлади стану здоров`я ОСОБА_1 вказані медичні виписки інформації не містять. У зв`язку з чим, позивачем та її представником не доведено, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 сталося внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки звернення останньої до медичних установ відбувалося саме із скаргами по вказаним вище хворобам, якими позивач хворіє біля 15 років та має шкідливі звички - куріння, про що свідчить виписка з амбулаторної картки ОСОБА_1 від 19.11.2018 р.
       Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Проте, всупереч вимогам законодавства, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки викладені позивачем обставини щодо наявності моральної шкоди у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та причинно-наслідкового зв`язку між діями Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» і наслідками, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивач ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав.
       Відповідно до ст. 375 ЦКП України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.
        На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: