П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8770/20	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
          судді-доповідача – Турецької І. О.,
          суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУПФУ в Одеській області), в якому просив:
-          визнати протиправним рішення №127 від 26.08.2020 року про відмову у проведенні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 19.08.2020 року Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі – ТУ ДСА в Одеській області) № 5-2220/20 вих.;
-          зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно вказаної довідки ТУ ДСА в Одеській області, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач указує, що, відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.11.2015 року №788-VIII «Про звільнення суддів», він є суддею Суворовського районного суду м. Одеси у відставці.
Як судді у відставці, на підставі судового рішення, йому призначено державне довічне грошове утримання у розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 08 грудня 2015 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
18 лютого 2020 року Конституційний Суд України ухвалив рішення №2-р/2020, відповідно до якого щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя.
У зв`язку з цим, вважає, що з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення має право на перерахунок грошового утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду працюючого судді, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні, за наявними у справі матеріалами, позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУПФУ в Одеській області №127 від 26.08.2020 року про відмову в перерахунку позивачу довічного грошового утримання суддів у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Зобов`язав ГУПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88%, згідно із довідкою ТУ ДСА в Одеській області від 19.08.2020 року №5-2220/20 вих., починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням здійснених виплат.
Також суд вказав, що рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ (далі – Закон №1402-VІІІ) позивач як суддя у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди на підставі довідки ТУ ДСА в Одеській області від 19.08.2020 року №5-2220/20 вих.
До того ж, при вирішенні спору по суті, суд керувався висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 року, яка прийнята за результатом розгляду зразкової справи №620/1116/20.

Суд констатував невідповідність доводів Пенсійного фонду приписами ч.2 ст. 152 Конституції України та ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» про те, що право на перерахунок пенсії пов`язане зі збільшенням суддівської винагороди працюючого судді після 18.02.2020 року. Також суд першої інстанції не погодився з аргументами Пенсійного фонду, що наявність проведеного  позивачу перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 року унеможливлює здійснення повторного перерахунку.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді необхідно здійснити у розмірі 88% від суддівської винагороди, оскільки право на такий відсоток було встановлено постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.01.2016 року і дана обставина є преюдиціальною при розгляді даної справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ГУПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив про відсутність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки ТУ ДСА в Одеській області від 19.08.2020 року №5-2220/20 вих. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки підвищення суддівської винагороди після 18 лютого 2020 року не відбувалося.
Наступна підстава для скасування судового рішення, на думку скаржника, полягає у тому, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується суддям у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ст.142).
Враховуючи такі положення Закону та суддівський стаж позивача (22 роки), з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 повинно розраховуватися, виходячи з 54 відсотків суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді.
Також скаржник вважає посилання суду першої інстанції на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 06.01.2016 року, якою зобов`язано його призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 88%, таким, що суперечить рішенню Європейського суду з прав людини у справі «Велікода проти України», де, зокрема вказано, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.
Останнє про що зазначив скаржник, це те, що суд першої інстанції при вирішенні справи втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу, який має виключну компетенцію щодо призначення, перерахунку, поновлення та відмови виплати пенсії.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є суддею Суворовського районного суду м. Одеси у відставці.
З 08 грудня 2015 року позивачу було призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% заробітної плати працюючого, на відповідній посаді судді.
Довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% ОСОБА_1 було призначено на підставі постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 06 січня 2016 року по справі № 523/19169/15-а.
Згідно довідки ТУ ДСА в Одеській області від 19.08.2020 року №5-2220/20 вих., про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що видана на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 станом на 19.02.2020 року складає 118  237,50 грн.
21 серпня 2020 року позивач звернувся до ГУПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, на підставі довідки ТУ ДСА в Одеській області від 19 серпня 2020 року №5-2220/20 вих.

Відповідно до змісту рішенням ГУПФУ в Одеській області від 26.08.2020 року №127, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного грошового довічного утримання згідно вищевказаної довідки, на підставі того, що суддям у відставці, яким за зверненнями до 18.02.2020 року вже проведено перерахунок з 01.01.2020 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, перерахунок буде здійснюватись при збільшенні суддівської винагороди після 18.02.2020 року.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац 4 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013р. № 10-рп/2013).
Так, до 18 лютого 2020 року позивач отримував щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого обраховувався виходячи з 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, проте 18 лютого 2020 року відбулись зміни у порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийшли у відставку на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, зазначеним Законом й встановлювався посадовий оклад виходячи з 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Між тим, з 19 лютого 2020 року розмір щомісячного довічного грошового утримання обчислюється у порядку, встановленому Законом № 1402-VIII.
Частиною 2 статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII).
Таким чином, з 19 лютого 2020 року змінився розмір складових суддівської винагороди судді внаслідок збільшення розміру базового розміру посадового окладу.
Разом з тим, колегія суддів відзначає, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци 5, 6 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. № 3-рп/2013).
Розділом ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного форду України № 3-1 від 25.01.2008р. (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017р. № 5-1) встановлено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.
Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.
Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII позивач, як суддя у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до ст. 135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Доводи апелянта на відсутність підстав для проведення перерахунку, у зв`язку із відсутністю змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, після 18.02.2020 року, не беруться колегією суддів до уваги через їх необґрунтованість, з огляду на такі нормативні акти.
По-перше,  Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, встановлює, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
По друге,  ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII, унормовує, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Таким чином, перерахунок обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.
Отже, саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII, чим спростовуються доводи апеляційної скарги у цій частині.

Окрім того, варто зауважити, що правовідносини, які є предметом розгляду даної справи, вирішувалися Верховним Судом у зразковій справі №620/1116/20.
Так, Верховний Суд у вказаній справі, відзначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Наступним доводом апеляції є незгода скаржника при перерахунку пенсії застосовувати, при встановленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці – 88 відсотків суддівської винагороди працюючого судді.
На думку скаржника, після прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, змінився обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується суддям у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ст.142).
Колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо обов`язку Пенсійного фонду встановити позивачу розмір суддівської винагороди – 88 відсотків.
Якщо дослідити зміст рішення ГУПФУ в Одеській області, останнє взагалі заперечує проти права ОСОБА_1 на перерахунок пенсії, тобто спору, на який відсоток суддівської винагороди може розраховувати позивач не існує.
Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Позаяк судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, слід змінити рішення суду в частині встановлення позивачу 88% відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Останнє про що вказав скаржник в апеляції це про втручання судом першої інстанції в дискреційні повноваження пенсійного органу, який має виключну компетенцію щодо призначення, перерахунку, поновлення та відмови виплати пенсії.
З цього приводу колегія суддів вказує, що при обранні способу відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання, суд першої інстанції виходив з принципу верховенства права, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та з принципу ефективності юридичного захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни рішення суду першої інстанції, шляхом виключення з його резолютивної частини обов`язок ГУПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88%.
У відповідності до ст. 317 КАС України підставою для зміни рішення суду першої інстанції є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права у даній справі вважається незастосування судом першої інстанції закону, який підлягав застосуванню.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року – змінити, шляхом викладення абзацу третього його резолютивної частини у наступній редакції.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 19.08.2020 року №5-2220/20 вих., починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням здійснених виплат.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

          Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

          суддя                                                                                           Л. В. Стас

          суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

          Повне судове рішення складено 05.02.2021 року.