ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року	Львів	Справа № 1340/5530/18 пров. № А/857/2339/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я. Кушнерика М.П.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду  від 11 грудня 2020 року (головуючий суддя: Мричко Н.І., місце ухвалення – м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування наказу, –
встановив:
ОСОБА_1 , 19.11.2018 звернулася до суду з позовом до Львівського окружного адміністративного суду, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № А-149 від 26 вересня 2016 року «Про затвердження громадянину ОСОБА_2 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)».
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року провадження у адміністративній справі закрито, у зв`язку із тим, що таку справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, із роз`ясненням позивачці права на звернення до суду у порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з вказаної ухвалою позивачка подала апеляційну скаргу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 у справі № 1340/5530/18 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 14.08.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду 25.03.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 залишено без змін.
Позивачка, 30.11.2020 до Львівського окружного адміністративного суду подала заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Ухвалою   Львівського окружного адміністративного суду   від 11 грудня 2020 року у задоволенні заяви позивачки про направлення за встановленою юрисдикцією справи № 1340/5530/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено повністю.
Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу та зобов`язати Львівський окружний адміністративний суд передати справу до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що ухвалою Верховного Суду від 10.11.2020 встановлено, що позивач має право звернутися із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, до суду першої інстанції, в саме до Львівського окружного адміністративного суду.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, може здійснити лише суд апеляційної або касаційної інстанцій, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, а не суд першої інстанції, який у разі закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України приймає відповідну ухвалу. Тобто, суд першої інстанції, який прийняв постанову про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 вказаного КАС України, позбавлений права передавати справу до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд цієї справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року провадження у цій адміністративній справі закрито, у зв`язку із тим, що таку справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Крім цього, роз`яснено позивачці права на звернення до суду у порядку цивільного судочинства.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 у справі № 1340/5530/18 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 14.08.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду 25.03.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 залишено без змін.
Тобто, вказаний спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.
Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що 31 серпня 2020 року до Верховного Суду позивачка зверталася з заявою у якій просила    передати справу до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи № 1340/5530/18 (а. с. 226).
Ухвалою Верховного Суду від 10.11.2020 у задоволенні заяви про направлення за встановленою юрисдикцією справи № 1340/5530/18  відмовлено, оскільки    Верховний Суд не закривав провадження у справі, а лише переглядав в касаційному порядку рішення судів попередніх інстанцій то з відповідною заявою позивачка має право звернутися до суду першої інстанції, а саме до Львівського окружного адміністративного суду (а. с. 231-233).
Відповідно до ч. 1 ст. 238 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої  пунктом 1  частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Отже, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 238 КАС України та висновки Верховного Суду викладені в ухвалі від 10.11.2020 суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та безпідставно відмовлено в задоволенні заяви позивачки про направлення за встановленою юрисдикцією справи № 1340/5530/18, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Повноваження цивільних судів та порядок здійснення судочинства у цивільних судах визначено  Цивільним процесуальним кодексом України  (далі -  ЦПК України).
Відповідно до ч. 1  ст. 30 ЦПК України  позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Предметом спору у цій справі є визнання протиправним і скасування наказу органу місцевого самоврядування, який надав третій особі дозвіл на перепланування квартири за адресою: АДРЕСА_2 , мешканкою вказаного будинку є також позивачка.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі позивачка просить скасувати ухвалу від 11.12.2020 та зобов`язати Львівський окружний адміністративний суд передати справу до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.
Відповідно ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи те, що під час розгляду цієї справ, встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема вимоги ч. 1 ст. 238 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, у відповідності до ч. 2 ст. 308 КАС України, для належного захисту прав позивачки та для пришвидшення розгляду справи за встановленою (цивільною) юрисдикцією, справу № 1340/5530/18, у відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, направити  за встановленою юрисдикцією та передати цю справу для розгляду до Галицького районного суду м. Львова. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при відмові в задоволенні заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали та направленням справи до суду першої інстанції за встановленою юрисдикцією.
Керуючись ст. ст. 238, 308, 313, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду   від 11 грудня 2020 року у справі № 1340/5979/18 – скасувати, а справу направити за встановленою юрисдикцією в Галицький районний суд м. Львова для розгляду спору по суті.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 03.03.2021.