ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 808/957/17 (ВО/280/37/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року (головуючий суддя Сацький Р.В.)
у справі  № 808/957/17
за позовом    ОСОБА_1 
до  Апеляційного суду Запорізької області, Державної судової адміністрації України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів – Державна казначейська служба України
про  визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Апеляційного суду Запорізької області, Державної судової адміністрації України, третя особа Державна казначейська служба України, в якому просив визнати протиправними відмови Державної судової адміністрації України в Апеляційного суду Запорізької області у нарахуванні та виплаті позивача, судді у відставці, одноразової вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою і стягнути на його користь з відповідачів 303050 грн. одноразової вихідної допомоги.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
11.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому просив поновити строк на оскарження постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2017, задовольнити заяву про перегляд судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2017 за виключними обставинами, скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у  справі №808/957/17 та ухвалити нове рішення. Визнати протиправною відмову Державної судової адміністрації України і Запорізького апеляційного суду у виплаті позивачу вихідної грошової допомоги судді у зв`язку з відставкою. Зобов`язати Державну судову адміністрацію України і Запорізький апеляційний суд здійснити нарахування та виплату судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.11.2020 визнано неповажними причини пропуску строку подання відповідної заяви, заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повернена заявнику.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. На думка скаржника, підстави пропуску строку являються поважними.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Підставою для звернення до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №808/957/17 є прийняття 15.04.2020 Конституційним Судом України рішення № 2-р (ІІ)/2020 про визнання неконституційним підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, яким було виключено статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, яка передбачала, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.
Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане (п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України).
Статтею 363 КАС України встановлені порядок і строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 363 КАС України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону України «Про Конституційний суд України» оприлюднення всіх актів Суду за результатами конституційного провадження здійснюється на офіційному веб-сайті Суду або в окремих випадках за ухвалою Суду - в Залі засідань Суду, але не пізніше наступного робочого дня після їх ухвалення. Опублікування акта Суду разом з окремою думкою Судді здійснюється у «Віснику Конституційного Суду України» та інших офіційних друкованих виданнях України.
Частиною 3 ст. 366 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.
Крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення (ч.4 ст.366 Кодексу адміністративного судочинства України).
В заяві про перегляд рішення за виключними обставинами заявником порушено питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цією заявою, мотивоване тим, що про існування рішення Конституційного Суду України він дізнався 05.11.2020, крім того, знаходився на самоізоляції в зв`язку з пандемією коронавірусу з квітня 2020 року, у зв`язку з чим вважає, що строк звернення до суду був пропущений із поважних причин. 
З огляду на фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що наведені заявником обставини не можуть бути свідченням поважності причин пропуску законодавчо встановленого строку звернення до суду із відповідною заявою. 
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відповідно до юридичної позиції, викладеної у Рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Колегія суддів також бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, що викладена в його ухвалі від 30.08.2006 в справі «Каменівська проти України» (заява №   18941/04), у якій Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom, від 21.02.1975, п.  36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежене таким способом або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та поставленою метою (див. рішення у справі Guerin v. France, від 29 липня 1998 року, Reports 1998-V, п. 37).
У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має можливість встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Отже, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оцінним і залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання заяви, позову, апеляційної, касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строкузвернення з поважних причин.
Судом встановлено, що до суду із заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами заявник звернувся 11.11.2020, при цьому заявником не зазначено та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б заявнику та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.
Згідно офіційного веб-сайту Конституційного Суду України Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 оприлюднено 16.04.2020.
19.05.2020 в Офіційному віснику України опубліковано Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020.
Стосовно посилання заявника на заходи щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020   встановлено карантин на всій території України.
30.03.2020 прийнятий Закон № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України  доповнено пунктом 3 такого змісту:
«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені  статтями 47,   79,   80,   114,   122,   162,   163,   164,   165,   169,   177,   193,   261,   295,   304,   309,   329,   338,    342,  363      цього  Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).»
17.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-IX від 18.06.2020, яким внесені зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказаним Законом пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України викладено в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. 
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
Відповідно до п.1, 2 розділу ІІ Закону №731-IX, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. 
Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Отже, законодавець обмежив строки, встановлені відповідно до пункту 3 розділу «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 02.04.2020 до 16.07.2020), зокрема й строк подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, який закінчується через 20 днів після набрання чинності Законом № 731-IX від 18.06.2020.
Беручи до уваги те, що Закон № 731-IX від 18.06.2020 набрав чинності 17.07.2020, строк на подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій справі закінчився 06.08.2020.
Натомість суд встановив, що заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами ОСОБА_1 подав 11.11.2020, при цьому жодні обставини, які перешкоджали заявнику вчасно звернутись до суду і  були зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, заявником не зазначені, із матеріалів справи не вбачаються.
Суд з цього приводу наголошує, що впровадження на Україні карантинних заходів не свідчать про наявність підстав для автоматичного поновлення заявникові строку на подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, оскільки положення пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України пов`язують можливість поновлення процесуального строку на подання відповідної заяви саме з наявністю об`єктивних перешкод, зумовлених безпосередньо тими заходами, які вживаються державою для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2. Тобто між дією карантинних обмежень та неспроможністю заявника подати заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами протягом передбаченого законом строку має бути причинний зв`язок.
З огляду на зазначене посилання заявника на карантинні заходи самі собою не можуть бути безумовною підставою для поновлення йому процесуального строку на подання відповідної заяви, тому що він повинен аргументувати те, які карантинні заходи та в який саме спосіб завадили йому звернутися до суду з відповідною заявою протягом строку, визначеного законом, а суд своєю чергою має надати безпосередню оцінку поважності цих причин.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставини, з огляду на неповажність наведених позивачем причин пропуску такого строку, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами без розгляду на підставі ч.4 ст.366 КАС України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно застосовано норми права, передбачені ст. 320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від  13 листопада 2020 року у справі № 808/957/17 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко