Постанова
Іменем  України
 
29 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 501/2694/18
 
провадження № 61-893 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,                    Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», 
третя особа - незалежна профспілка працівників морського торговельного порту «Чорноморськ»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2019 року у складі судді Пушкарського Д. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Князюка О. В., Погорєлової С. О., Заїкіна А. П.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі -                          ДП «МТП «Чорноморськ»), третя особа - незалежна профспілка працівників МТП «Чорноморськ», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що з квітня 2004 року він працював докером-механізатором 3-го класу 5-го терміналу ДП «МТП «Чорноморськ». 
31 серпня 2018 року наказом виконуючого обов`язки директора                                   ДП «МТП «Чорноморськ» № 440 його звільнено з роботи на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з появою на роботі                        у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Вважав, що його звільнення відбулось з порушенням положень трудового законодавства, так як протоколом Президії незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торгівельного порту від 22 серпня              2018 року № 12 було відмовлено відповідачу у наданні згоди на його, як члена профспілки, звільнення. 
Таким чином, спірний наказ відповідача винесено з порушення положень статті 43 КЗпП України та частиною третьою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати наказ виконуючого обов`язки директора ДП «МТП «Чорноморськ» від 31 серпня  2018 року № 440 про його звільнення незаконним та скасувати; поновити його на посаді докера-механізатора 3-го класу 5-го терміналу; стягнути                              з ДП «МТП «Чорноморськ» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 31 серпня 2018 року по день ухвалення рішення; рішення суду у частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі допустити до негайного виконання.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора ДП «МТП «Чорноморськ» від 31 серпня  2018 року № 440 про припинення трудового договору та звільнення              ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді докера-механізатора 3-го класу 5-го терміналу у ДП «МТП «Чорноморськ». Стягнуто з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 31 серпня 2018 року по 27 травня 2019 року у розмірі              75 300,85 грн. Стягнуто з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду допущено до негайного виконання у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу         в межах суми платежу за один місяць.
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач помилково звернувся з поданнями про надання згоди на звільнення позивача до неналежної профспілки, а саме до Незалежної профспілки працівників порту, замість правильної - незалежної профспілки працівників                          МТП «Чорноморськ», членом якої є ОСОБА_1 .
Іллічівський міський суд Одеської області ухвалою від 18 грудня 2018 року звернувся до незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» з запитом про надання згоди на звільнення позивача. 18 лютого 2019 року                 надійшов протокол засідання Президії незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» від 13 лютого 2019 року № 5, яким відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача. Вказане рішення профспілкового органу містить не тільки правове обґрунтування незаконності звільнення позивача, але й чітку аргументацію такої відмови.
Отже, звільнення позивача відбулось з порушенням положень статті 43 КЗпП України, оскільки профспілка відмовила у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , унаслідок чого наказ відповідача про звільнення останнього              є незаконним, тому позивача слід поновити на роботі зі стягненням середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, розмір якого розраховано відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року апеляційну скаргу ДП «МТП «Чорноморськ» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що протоколом засідання Президії незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ»                              від 13 лютого 2019 року № 5 наданого на виконання ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2019 року, відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача. Вказаний протокол Президії незалежної профспілки містить не тільки правове обґрунтування незаконності звільнення позивача, але і достатньо чітку аргументацію відмови у наданні згоди на звільнення останнього. Отже, звільнення позивача відбулось з порушенням положень статті 43 КЗпП України, оскільки профспілкою не надано згоди на звільнення  ОСОБА_1 , тому він підлягає поновленню на роботі зі стягненням середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ДП «МТП «Чорноморськ» просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 501/2694/18                з Іллічівського міського суду Одеської області. 
У березні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що у протоколі засідання Президії незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» від 13 лютого           2019 року № 5 не обґрунтовано підстави для відмови у наданні згоди на звільнення позивача. Посилання профспілки у вказаному протоколі на те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 липня 2018 року № 136 не зареєстрований належним чином та не містить печатки медичної установи не відповідають дійсності, оскільки у цьому висновку проставлено відповідну печатку медичної установи та йому присвоєно порядковий номер і зазначено дату складення. На підставі вказаного висновку щодо результатів медичного огляду поліцією було складено протокол про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2018 року. 
Відповідачем було надано профспілці документи, які підтверджують факт перебування позивача на роботі у стані алкогольного сп`яніння, саме на підставі цих документів відповідачем було винесено наказ про звільнення  ОСОБА_1 . 
Доводи особи, яка подала відзив 
У березні 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними                                і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Позивача звільнено з роботи з порушенням положень трудового законодавства, оскільки відсутня згода на його звільнення профспілки, членом якої був ОСОБА_1 . 
У березні 2021 рокунезалежна профспілка працівників МТП «Чорноморськ» подала заяву, в якій просила залишити касаційну скаргу без задоволення,                  а оскаржувані судові рішення - без змін. 
2.                 Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Судом установлено, що з квітня 2004 року ОСОБА_1 працював докером-механізатором 3-го класу 5-го терміналу ДП «МТП «Чорноморськ». 
07 серпня 2018 року виконуючим обов`язки директора порту ОСОБА_3. направлено подання на звільнення ОСОБА_1 голові незалежної профспілки працівників порту  ОСОБА_2 , в якому викладено зміст порушення трудової дисципліни передбаченого п/п «ж» Розділу ІІІ «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників МТП «Чорноморськ».               У вказаному поданні сформульовано прохання профспілковому комітету розглянути це питання на засіданні та надати згоду на звільнення докера-механізатора бригади № 505 5-го терміналу ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України за перебування на території порту                 у нетверезому стані (а.с. 10).
Відповідно до подання на звільнення виконуючого обов`язки директора                                   ДП «МТП «Чорноморськ» підстави для звільнення позивача обґрунтовуються тим, що 31 липня 2018 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 по дорозі                        з 25 складу на т/х «Каунас Си Вейс» розпивав алкогольний напій. У зв`язку з чим був затриманий співробітниками поліції за вчинене правопорушення, передбачене частиною першою статті 179 КУпАП, на підставі чого був складений протокол про адміністративне правопорушення від 01 серпня            2018 року серія ГП № 194445 (а.с. 37).
22 серпня 2018 року Голова незалежної профспілки працівників Іллічівського торгівельного порту ОСОБА_2 направив виписку № 12 із протоколу засідання Президії незалежної профспілки працівників Ілічівського морського торгівельного порту від 22 серпня 2018 року, якою було відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади докера-механізатора 3-го рівня,     5-го терміналу, на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України           (а.с. 11-13).
31 серпня 2018 року наказом виконуючого обов`язки директора                                   ДП «МТП «Чорноморськ» № 440 ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з появою на роботі                            у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. У наказі відповідача також зазначено, що витяг з протоколу № 12 засідання Президії незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту, яким відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 ,                    не приймається до уваги, оскільки позивач є членом незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» (а.с. 6-7).
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада  1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами та доповненнями, судам роз`яснено, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 грудня 2018 року клопотання незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» задоволено. Зупинено провадження у справі, здійснено запит щодо згоди незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України  (а.с. 76-77).
18 лютого 2019 року на виконання ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 18 грудня 2018 року надійшов протокол засідання Президії незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» від 13 лютого               2019 року № 5, яким відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача. Вказаний протокол Президії незалежної профспілки мотивовано, у тому числі тим, що керівництвом ДП «МТП «Чорноморськ» і співробітниками поліції було допущено порушення встановленого порядку проведення огляду на наявність алкогольного сп`яніння, відсутність належних доказів наявності стану сп`яніння позивача, що не дає змоги встановлення об`єктивної сторони, як елементу складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1  (а.с. 84-86).
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.
В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вищезазначеного висновку виходить, що, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості. 
Аналогічна правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України: від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-163 цс 14; від 01 травня 2015 року              у справі № 6-703 цс 15.
Оскільки закон не розкриває зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства      (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеними фактами».
 
Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про визнання незаконним та скасування наказу              ДП «МТП «Чорноморськ» від 31 серпня 2018 року № 440 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 , поновлення останнього на роботі, оскільки у порушення частин першої та сьомої статті 43 КЗпП України його звільнення відбулось без попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. 
Верховний Суд погоджується з висновком судів про те, що протокол засідання Президії незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ»                          від 13 лютого 2019 року № 5, яким відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача, містить не тільки правове обґрунтування незаконності звільнення позивача, але й належну аргументацію такої відмови. Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо обґрунтованості протоколу засідання Президії незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» від 13 лютого                2019 року № 5. 
При цьому, ураховуючи, що звільнення на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України є дисциплінарним стягнення, питання доцільності застосування такого виду дисциплінарного стягнення також має бути враховано з метою додержання принципу співмірності. У цьому випадку судами враховано як рішення незалежної профспілки працівників                           МТП «Чорноморськ», так і тривалий час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, позитивні показники роботи, нагородження, що підтверджується матеріалами справи. 
Крім того, відповідачем не заперечується факт того, що незважаючи на складання працівниками поліції щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення на підставі частини першої статті 179 КУпАП від 01 серпня 2018 року серії ГП № 194445, який став підставою для видачі державним підприємством спірного наказу про звільнення позивача,  ОСОБА_1 не притягнуто до адміністративної відповідальності                                у встановленому законом порядку, що згідно з положеннями статті 62 Конституції України свідчить про недоведеність протиправності дій останнього та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 179 КУпАП.
Вищевказані встановлені судами обставини спростовують доводи касаційної скарги ДП «МТП «Чорноморськ» про те, що позивача вірно звільнено з роботи без отримання відповідної згоди профспілки, яка є немотивованою. 
Посилання касаційної скарги на те, що профспілкою не дотримано положень законодавства щодо оформлення протоколу, на увагу не заслуговують, оскільки аналіз положень статті 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» свідчить про те, що профспілки самостійно організовують свою діяльність, проводять збори, конференції, з`їзди, засідання утворених ними органів, інші заходи, які не суперечать законодавству у тому числі, самостійно вирішують та встановлюють порядок діловодства та вимоги до оформлення своїх внутрішніх документів якими оформлюються рішення виборних органів.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на встановлені судами обставини у справі не впливають, а фактично направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» залишити без задоволення.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Г. В. Коломієць
 
Д. Д. Луспеник