Ухвала

11 січня 2021 року
м. Київ
Справа № 536/1604/16-к
Провадження № 51-541 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року та ухвалу Харківськогоапеляційного суду від 13 серпня 2020 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Проте, засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону. Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, формально, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,просить вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Проте на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом, зокрема, стосуються неповноти судового розгляду, що відповідно до ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, засуджений взагалі не наводить доводів щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду та не вказує, які конкретно доводи апеляційних скарг сторони захисту та засудженого, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Відповідно до ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає.
Проте, у порушенні зазначених вимог закону касаційна скарга взагалі не підписана скаржником.
Отже, наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів касаційного суду приходить до висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4  на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року щодо нього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                  ОСОБА_3