ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
11 лютого 2021 року 	 	справа № 280/6182/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерлайн» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року у справі № 280/6182/19                                      (суддя Стрельнікова Н.В., повний текст рішення складено 10.09.2020р.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерлайн» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
          Товариство з обмеженою відповідальністю “АЕРЛАН” (надалі – позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до  Запорізької митниці ДФС (надалі – відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 04.06.2019р. №UA112000/2019/000029/2; визнати протиправним та скасувати картку відмови Запорізької митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.06.2019р. №UA112090/2019/00017.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
          Із рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та наданих позивачем доказів, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
          Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не встановлено чи є визначена відповідачем за допомогою резервного методу митна вартість товарів правильною та обґрунтованою. А також судом не взято до уваги інші джерела цінової інформації, надані позивачем.
          Від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
          В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги.
          Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги позивача, прохав залишити рішення суду першої інстанції без змін.
          Колегія суддів, заслухавши представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
          З матеріалів справи встановлено, що 23.11.2017 між позивачем (покупець) та DALIAN ZHAOHUA CONSTRUCTION AND MACHINERY Co.,Ltd (КНР) (продавець) укладено контракт № 20171123, за умовами якого продавець продає, а покупець купує запасні частини для будівельно-дорожньої техніки, виробником яких є продавець, на умовах, зазначених у додатках до цього контракту. Відповідно до умов контракту (в редакції додаткової угоди від 08.01.2019 №5) покупець придбаває у продавця товар згідно з номенклатурою, кількістю та за ціною, наведеними у специфікації № 4 від 08.01.2019, інвойсі № 20190108 від 08.01.2019 загальною вартістю 48846,10 доларів США. Поставка товару здійснюється на умовах FOB Qingdao (КНР). Оплата за товар здійснюється у наступному порядку: аванс 14653,83 доларів США, 34192,27 доларів США сплачуються до відправлення контейнеру.
           03.06.2019 декларантом до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію (далі - МД) в режимі ІМ 40, якій присвоєно № UA 112090/2019/001668 на запчастини до тракторів та сільськогосподарської техніки; країна виробництва та походження — КНР; виробник — “DALIAN ZHAOHUA CONSTRUCTION AND MACHINERY Co.,Ltd.” : 
          товар № 1 запасні частини для ходової системи трактора Т 170 (в асортименті (гусениця, ланцюг, каток однобортний, каток двобортний) код згідно з УКТЗЕД – 8708709990
          товар №2 частини зчеплення тракторів та сільськогосподарської техніці (в асортименті); (диск ведомний муфти зчеплення, диск муфти зчеплення, хомут бронзовий пускового двигуна, тяга, вертикальний вал) код згідно з УКТЗЕД - 8708939098 
          товар №3 "Частини гальм барабанного типу автотракторної та сільськогосподарської техніки, Стрічка гальма; код згідно з УКТЗЕД – 8708309998
          товар №4 запасні частини дизельних двигунів з запалюванням від стиснення до тракторів та сільськогосподарської техніки (головка блоку циліндрів, трубка високого тиску в зборі, клапан випускний малий), код згідно з УКТЗЕД - 8409990000 
          товар №5 насоси для охолоджувальних рідин до поршневих двигунів внутрішнього згоряння до автотракторної та сільськогосподарської техніки, код згідно з УКТЗЕД – 8413308000,
          товар №6 вали колінчасті цільні, для поршневих двигунів внутрішнього згоряння тракторів, які перетворюють зворотно-поступальних рух, від поршнів двигуна в обертальний рух; код згідно з УКТЗЕД – 8483102190,
          товар №7 елементи зубчастих передач до тракторів та сільськогосподарської техніки, виготовлені зі сталі, представлені окремо, код згідно з УКТЗЕД – 84839008100,
          товар №8 запчастини до коробки передач гусеничних тракторів (в асортименті); код згідно з УКТЗЕД – 8708409998
          товар №9 болти шестигранною головкою з гайками з вуглецевої сталі, з різьбою М20х1,5 та М16х1,5 до тракторів та сільськогосподарської техніки (та інш), код згідно з УКТЗЕД – 7318159090,
          товар №10 насоси дозувальні до рульового управління автотракторної та сільськогосподарської техніки, код згідно з УКТЗЕД – 8413504000,
          Умови поставки (графа 20 МД № UA 112090/2019/000732 від 15.03.2019) – FOB Qingdao (КНР).
          До митного оформлення декларантом засобами електронного зв`язку надіслано документи зазначені в гр. 44 МД № UA112090/2019/001668 від 03.06.2019, а саме: 1) Пакувальний лист (Packing list) № б/н від 08.01.2019; 2) Рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) № 20190108 від 08.01.2019; 3) Коносамент (Bill of lading) № SZ19030029 від 07.03.2019; 4) Автотранспортна накладна (CMR) № 9066 від 31.05.2019; 5) Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № ССРІТ160 1900815073 19С2102М1647/00005 від 11.03.2019; 6) Довідка про транспортні витрати № 355 від 27.05.2019; 7) Копія митної декларації країни відправлення від 05.03.2019 
          Запорізькою митницею ДФС декларанту направлено електронне повідомлення в якому зазначено: “… Відповідно до положень частини 3 статті 53 Кодексу орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару (зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу) не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: відповідно до п. 3.1 контракту від 23.11.2017 № 20171123: “Платежи по настоящему контракту осуществляются в форме предоплаты: 30% при размещении заказа, 70% при готовности товара к отгрузке”. В додатковій угоді до зазначеного контракту від 08.01.2019 б/н зазначено наступні умови оплати: 14653,83 дол. авансом, 34192,27 дол. сплачується до відправлення контейнера. При цьому, ані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, ані інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, декларантом до митного оформлення не подано. Також у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на “дійсній вартості” імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ (Генеральна угода про тарифи й торгівлю). Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на “дійсній вартості” імпортованого товару. Під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
          В зв`язку з цим, відповідно до положень частини 2 та 3 статті 53 Кодексу, декларант зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять резвізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписку з бухгалтерської документації;4) каталоги, прайс листи виробника товарів; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових про вартість товару або сировини. Відповідно до положень частини 6 статті 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару …”.
          Декларантом повідомлено засобами електронного зв`язку додатково було надіслано 1) рахунок на оплату транспортних витрат від 27.05.2019 №681, 2) договір транспортно-ексвпедиторського обслуговування від 11.03.2013 №300; 3) додаткова угода від 01.08.2019 №5К; згодом додатково було надіслано лист від 03.062019 №78-24 з малюнком редуктора пускового двигуна.
          Листом від 04.06.2019 № 0406/09-11 декларантом повідомлено митницю про неможливість надати документи на підтвердження митної вартості, та інші додаткові документи протягом 10 денного терміну.
          З використанням резервного методу митницею було визначено митну вартість товарів з урахуванням наявної інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку:
          - для товару 1 - 6,16 дол. США за 1 кг (джерело цінової інформації - МД від 04.02.2019 № UA100010/2019/312388, від 22.02.2019 № UA 112080/2019/007227, від 15.03.2019 № UA112090/2019/000759), 
          - для товару 2-5,01 дол. США за 1 кг (джерело цінової інформації - МД від 12.03.2019 № UA 100010/2019/322861, від 15.03.2019 № UA112090/2019/000759)
          - для товару 3 - 5,02 дол. США за 1 кг (джерело цінової інформації - МД від 05.02.2019 № UA 504170/2019/001808, від 15.03.2019 № UA112090/2019/000759), 
          - для товару 6 - 2,29 дол. США за 1 кг (джерело цінової інформації - МД від 05.03.2019 № UA 807190/2019/007811, від 15.03.2019 № UA112090/2019/000759), 
          - для товару 8 - 6,16 дол. США за 1 кг (джерело цінової інформації - МД від 05.03.2019 № UA 807190/2019/007811, від 15.03.2019 № UA№112090/2019/000759).
          Судом досліджено Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA112000/2019/000029/2 від 04.06.2019 та Картку відмови Запорізької митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112090/2019/00017 від 04.06.2019.
          У Рішенні про коригування митної вартості товарів №UA112000/2019/000029/2 від 04.06.2019 зазначено наступне: “… Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не може бути прийняті у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно з вимогами та умовами статті 62, 63 Кодексу. Митна вартість товару, що Імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги частини 2 статті 64 Кодексу використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей …”.
          Оформлення товару здійснено позивачем з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA112000/2019/000029/2 від 04.06.2019 і випущено відповідачем у вільний обіг вже за МД №UA12090/2019/001679 від 04.06.2019 зі сплатою митних платежівта наданням гарантій  відповідно до розділу X Митного кодексу України.
          Листом від 23.08.2019 № 2308-19/175 позивачем на адресу було додано наступні документи для підтвердження митної вартості та повернення фінансової гарантії, а саме: калькуляція № 060520171123 від 06.05.2019; платіжне доручення № 4 від 22.01.2019; платіжне доручення № 5 від 21.02.2019.
          Листом від 10.09.2019 № 787/11/08-70-19-01 відповідач повідомив, про відсутність підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості та вивільнення фінансової гарантії за митною декларацією UA12090/2019/000029/2 від 04.06.2019.
          Не погоджуючись із Рішенням відповідача про коригування митної вартості товару від 04.06.2019 №UA112000/2019/000029/2 та карткою відмови Запорізької митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.06.2019 №№UA112090/2019/00017 позивач звернувся до суду з позовом.
          Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення відповідачем прийняте на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.
          Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з наступних підстав.
          Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
          Як зазначено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
          Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
          При цьому, слід зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 “Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур” Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).
          Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А “Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)” у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.
          У ч.1 ст.57 Митного кодексу України зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
          Відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: […] в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; […] 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
          Як зазначено у ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
          Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
          Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 Митного кодексу України).
          Згідно з ч.3 ст.58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
          Апелянт наполягає на тому, що надані до митного органу документи не містять розбіжностей, наявних ознак підробки, а також в них наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
          Також вважає, що відсутність у органу доходів та зборів під час митного оформлення платіжних доручень на сплату вартості товарів не є перешкодою для визначення митної вартості вказаних товарів за основним методом (ціною договору).
          Однак колегія суддів не може погодитися із такою позицією скаржника з огляду на наступне.
          Відповідно до ст. 49 МКУ митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
          При цьому позивач, не враховує, що на момент митного оформлення товару та подання до митниці МД оплата вже була здійснена.
          З зазначеними нормами кореспондуються й інші норми МКУ.
          З наведених вище правових норм вбачається, що перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч. 2 ст. 53 МКУ, серед яких є: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено) та інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару.
          На момент подачі митної декларації будь-яких платіжних документів чи документу, який містив би відомості про вартість товару, яка фактично сплачена декларантом не надано, що підтверджується гр. 44 МД № ІМ112090/2019/001668 від 03.06.2019.
          На момент декларування імпортованого товару, неподання до митного органу відповідних платіжних документів є порушенням вимог ч. 2 ст. 53 МКУ, оскільки оплата товару позивачем була вже здійснена, що підтверджується умовами контракту і додатковою угодою до контракту та матеріалами, наданими позивачем до суду разом з позовною заявою. 
          Проте, під час подання МД декларантом не надано документів на виконання вимог ч. 2 ст. 53 МКУ, та не надано відповідних документів на вимогу митниці відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ.
          Колегія суддів зауважує, що неподання платіжного доручення у випадках, коли платіж за товар мав бути здійснений до моменту його ввезення до митної території України, є підставою для твердження про неповноту поданих на підтвердження митної вартості документів, а відтак, і для коригування заявленої митної вартості.
          Крім того, у митниці була наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
          Згідно з ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
          Крім того, відповідно до ч.6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
          Вимога митниці щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів не виконана. Декларант відмовився від надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.
          Відповідно до положень п.2 ч.6 ст.54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю оскільки встановлено, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме - неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 Кодексу та відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
          Щодо зазначеного позивачем про необґрунтованість оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
          В гр.33 рішення про коригування митної вартості від 04.06.2019 № ІІА 112000/2019/000029/2, що міститься в матеріалах справи митницею обґрунтовано зазначено: обставини прийняття оскаржуваного рішення (які розбіжності містяться в документах, чому заявлена митна вартість не може бути визнана), джерела інформації, що використовувалися для визначення митної вартості товарів, послідовність застосування методів визначення митної вартості після проведення процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом згідно вимог ч. 4 ст. 57 МКУ.
          Таким чином, після проведення процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом згідно вимог ч.4 ст. 57 МКУ, правомірно прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості № UА112000/2019/000029/2.
          Щодо наданих позивачем до митного органу Листом від 23.08.2019 № 2308-19/175 документів для підтвердження митної вартості та повернення фінансової гарантії, а саме: калькуляція № 060520171123 від 06.05.2019; платіжне доручення № 4 від 22.01.2019; платіжне доручення № 5 від 21.02.2019.
          Суд звертає увагу, що додаткові документи (платіжні доручення), на які посилається позивач, були надіслані до митниці з порушенням строку, встановленого ч. 8 ст. 55 МКУ.
          Відповідно до ч.8 ст.55 МКУ протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
          Отже, такий строк закінчився 23.08.2019р., додаткові документи протягом визначеного ч. 8 статті 55 МКУ терміну декларантом для підтвердження заявленої митної вартості не надавались, що підтверджується матеріалами справи.
          Надаючи правову оцінку прийняттю Запорізькою митницею ДФС Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, яка є предметом спору у цій справі суд виходить з наступного.
          Згідно з ч.12 ст.264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
          Як зазначено у п.7.1 Розділу VІІ “Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа”, затвердженого 30.05.2012 наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672 (надалі – “Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа”), у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.
          У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову (п.7.2 Розділу VІІ “Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа”).
          У поданій до суду Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112090/2019/00017 від 04.06.2019 зазначені причини відмови саме у митному оформленні (випуску) товарів, а не у прийнятті митної декларації як помилково вважає позивач (а.с.13-14).
          Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару після отримання від позивача документів. 
          Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не доведено обґрунтованість визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції)).
          З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що оскаржувані рішення прийняті Запорізькою митницею ДФС є обґрунтованими, правомірними та не підлягають скасуванню.
          Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідач діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень.
          Рішення про коригування митної вартості товару від 04.06.2019р. №UA112000/2019/000029/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.06.2019р. №UA112090/2019/00017 є правомірними, підстави для їх скасування відсутні.
          Аргументи позивача, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для  його скасування відсутні.
          Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерлайн» - залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року у справі № 280/6182/19 - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.
          Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 11.02.2021р.
          Повний текст постанови виготовлено 19.02.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак