Єдиний унікальний номер 226/1394/20 
Номер провадження 22-ц/804/77/21        

                                                                ПОСТАНОВА
                                                           ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

            13 січня 2021 року
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О, Хейло Я.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 226/1394/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про зобов`язання забезпечити безоплатним вугіллям на побутові потреби на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року (суддя Рибкін О.А.), ухваленого в приміщенні Димитровського міського суду Донецької області, 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

03 червня 2020 року до Димитровського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про зобов`язання забезпечити безоплатним вугіллям на побутові потреби.
   В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 01.10.2002 року є пенсіонером вугільної промисловості, останнє місце роботи якого було ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля», звідки він був звільнений у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я за п.2 статті 40 КЗпП України у 2012 році. Він проживає в будинку з пічним опаленням за адресою: АДРЕСА_1 , а тому згідно Гірничого закону України та Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, має право на отримання вугілля на побутові потреби. У період з 19.11.2001 року по 05.08.2003 року він працював у ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» у якості гірничого робітника очисного забою 5 розряду підземного та був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Заявою від 24.02.2020 року він звернувся до відповідача з вимогами забезпечити його безоплатним вугіллям на побутові потреби на 2020 рік у розмірі 5,9 тонн, проте відповіді не отримав. 05.03.2020 року він повторно звернувся з заявою, на яку отримав відповідь, що вказане питання повинно бути вирішено в судовому порядку. Через запроваджені в країні карантинні заходи він не міг вчасно отримати довідку, що не є абонентом управління по газифікації та газопостачання та довідку про те, що його дружина не користується пільгами по вугіллю. Відповідні довідки він отримав після послаблення карантинних заходів. Просить суд зобов`язати Державне підприємство «Мирноградвугілля» забезпечити його безоплатно вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн за 2020 рік та стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.
Зобов`язано Державне підприємство «Мирноградвугілля» безоплатно надати ОСОБА_1 вугілля на побутові потреби за 2020 рік у кількості 5,9 тонн. Стягнуто з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є пенсіонером, у період з 01.07.1981 року по 08.06.2012 року працював на різних відокремлених підрозділах ДП «Мирноградвугілля» (колишня назва – ДП «Красноармійськвугілля»), на підземних роботах, після чого був звільнений за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. 
Право на отримання побутового вугілля передбачено п.12.10 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року.        
Підпункт 12.10.3 цієї Угоди передбачає, що безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки.
Це визначено і в п.10.12. Колективного договору ДП «Красноармійськвугілля» на 2007 рік, який на теперішній час є чинним.
Позивач звертався з заявами до відповідача з проханням про забезпечення безоплатним вугіллям на 2020 рік у розмірі 5,9 тонн (а.с.13, 14).
Згідно відповіді ДП «Мирноградвугілля» від 25.02.2020 року, позивачу запропоновано вирішити питання про забезпечення безоплатним вугіллям на 2020 рік у розмірі 5,9 тонн в судовому порядку, оскільки він є вуглеотримувачем шахти «Родинська», яка перебуває у процесі ліквідації (а.с.15).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ДП «Мирноградвугілля» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Димитровського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що ВП «Шахта «Родинська» знаходиться у процесі ліквідації, роботу припинено та передано на ліквідацію - 29.03.2019 року. 
28.12.2019 року затверджено розподільчий баланс про передачу ВП «Шахта «Родинська» на баланс ДП «ОК «Укрвуглереструктиризація» і таким чином зазначене підприємство є одним із правонаступників ВП «Шахта «Родинська», проте до участі у справі зазначене підприємство залучено не було.
Крім того, посилається на вимоги ст. 48 Гірничого закону України після ліквідації або консервації гірничодобувного підприємства питання забезпечення його пенсіонерів паливом на побутові потреби вирішується шляхом виділення на його придбання цільової субсидії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.  

ДОВОДИ І ЗАПЕРЕЧЕННЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

   МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

  Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, у період з 01.07.1981 року по 08.06.2012 року працював на різних відокремлених підрозділах ДП «Мирноградвугілля» (колишня назва – ДП «Красноармійськвугілля»), на підземних роботах, після чого був звільнений за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. В період з 19.11.2001 року по 05.08.2003 року працював у ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» гірничим робітником очисного забою 5 розряду підземним та був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.8-11, 12). 
Згідно заяв, отриманих відповідачем 24.02.2020 року та 05.03.2020 року, позивач звертався до відповідача з проханням про забезпечення безоплатним вугіллям на 2020 рік у розмірі 5,9 тонн (а.с.13, 14).
Згідно відповіді ДП «Мирноградвугілля» від 25.02.2020 року, позивачу запропоновано вирішити питання щодо забезпечення безоплатним вугіллям на 2020 рік у розмірі 5,9 тонн в судовому порядку, оскільки він є вуглеотримувачем шахти «Родинська», яка перебуває у процесі ліквідації (а.с.15).
Позивач проживає у будинку АДРЕСА_1 . Будинок обладнаний пічним опаленням для обігріву приміщення та в будинку кухонне вогнище для приготування їжі на твердому паливі. Позивач не є абонентом Красноармійського управління по газопостачанню і газифікації у приватному секторі на природному газі (а.с.18, 20).
Дружина позивача – ОСОБА_2 , яка проживає у будинку АДРЕСА_1 , пільгами по виписці вугілля не користується (а.с.19).
Статтею 43 Гірничого Закону України передбачено, що підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років
6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.
Відповідно до пункту 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України (з доповненнями і змінами) порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11 травня 1976 року та «Інструкцією про порядок компенсації працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають право на відповідні пільги, витрат за спожиту електроенергію та газ», затвердженої наказом Міністерством палива та енергетики України та погодженої з Профспілками. Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру.  Інваліди і ветерани праці та війни, сім`ї загиблих на виробництві, що одержують пенсії в зв`язку з втратою годувальника, непрацюючі вдови померлих працівників і пенсіонерів, що одержують пенсії в зв`язку з втратою годувальника, забезпечуються вугледобувними, вуглеперероблювальними, шахтовуглебудівельними підприємствами безоплатно. Безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки - 7,5 років; на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років; на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію.
Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, але пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби відповідно до статей 43, 48 Гірничого Закону України за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному Підприємстві.
Порядком надання пільг на придбання твердого палива за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 77 (далі Порядок № 77) встановлено, що визначення права на пільги на тверде побутове паливо відповідно до Гірничого закону України покладено на управління праці та соціального захисту населення на підставі відомостей із трудової книжки та пенсійного посвідчення.
Згідно п.4 Порядку №77 для призначення пільг з придбання твердого палива і скрапленого газу особи звертаються до управлінь праці та соціального захисту населення з відповідною заявою, до якої додають довідку про наявність у житловому приміщенні пічного опалення та/або кухонного вогнища на твердому паливі.
У разі коли на підставі записів у трудовій книжці особи, яка має право на безоплатне забезпечення вугіллям для побутових потреб згідно із статтею 48 Гірничого закону України, неможливо встановити факт виходу на пенсію з ліквідованого гірничого підприємства (ліквідація, реорганізація, перейменування), до уповноваженого органу за його запитом надається архівна довідка або довідка Міненерговугілля про зміни, які відбулися на гірничому підприємстві з моменту виходу на пенсію особи до ліквідації зазначеного підприємства, та копії підтвердних документів (розпорядження, накази).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив із того, що право позивача на отримання гарантованих державою соціальних пільг порушено, а тому відповідач зобов`язаний безоплатно забезпечити вугіллям позивача.
  Як вбачаться з матеріалів цивільної справи, а саме з наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.08.2017 № 551 «Про заходи з підготовки до ліквідації ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля», діяльність ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» припиняється з 02.08.2018. Цим же наказом поряд з ліквідаційними заходами на в.о. генерального директора ДП «Мирноградвугілля» покладено обов`язок безоплатного забезпечення вугіллям категорій осіб, визначених ч.7 ст.43 Гірничого закону України.
Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 465 від 14.11.2019 замовником і виконавцем робіт та заходів з ліквідації ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» призначено ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», яке згідно вказаного наказу має прийняти на свій баланс основні виробничі фонди, які підлягають ліквідації і потрібні для виконання робіт та заходів з ліквідації ВП «Шахта «Родинська».
Доводи апеляційної скарги про те, що 28.12.2019 року було затверджено розподільчий баланс про передачу ВП «Шахта «Родинська» на баланс ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» і таким чином зазначене підприємство є одним із правонаступників ВП «Шахта «Родинська».  Проте до участі у справі зазначене підприємство залучено не було. Не заслуговують уваги, оскільки як вбачається з наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.08.2017 № 551 «Про заходи з підготовки до ліквідації ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля», діяльність ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» припиняється з 02.08.2018. Цим же наказом поряд з ліквідаційними заходами на в.о.генерального директора ДП «Мирноградвугілля» покладено обов`язок безоплатного забезпечення вугіллям категорій осіб, визначених ч.7 ст.43 Гірничого закону України.
Крім того, згідно записів з трудової книжки позивача вбачається, що він має відповідний стаж, передбачений абз.3 ч.7 ст.43 Закону. 
У зв`язку з виходом на пенсію був звільнений 05.08.2003 з шахти «Родинська» Державного підприємства «Красноармійськвугілля». 
  Правонаступником Державного підприємства «Красноармійськвугілля» є Державне підприємство «Мирноградвугілля», що є загальновідомим у регіоні фактом і не оспорюється сторонами у справі.
Судом встановлено, що шахта «Родинська», стосовно якої відбуваються заходи щодо її ліквідації, є відокремленим підрозділом відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» і не має статусу юридичної особи.
З огляду на вищевикладені обставини, доводи відповідача про розповсюдження на позивача положень ст.48 Гірничого Закону України щодо права на цільову субсидію, яка призначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, є неправомірними, оскільки підприємство, з якого на пенсію пішов позивач – ДП «Мирноградвугілля», не ліквідовано, навіть у випадку ліквідації його структурного підрозділу – ВП «Шахта «Родинська» це не виключає обов`язок відповідача щодо забезпечення позивача безоплатним вугіллям. До того ж, відомомсті про закриття (припинення) ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій відсутні, про що свідчить витяг з вказаного реєстру, сформований станом на 26.08.2020. 
У відповідності до ч.5 ст.111 Цивільного кодексу України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Крім того, згідно п.2.6 наказу Міненерговугілля № 551 від 08.08.2017 забезпечення паливом на побутові потреби колишніх працівників ВП «Шахта «Родинська» покладається на керівника ДП «Мирноградвугілля» та несе обов`язок з забезпечення позивача як пенсіонера вугіллям на побутові потреби.
Отже вірним є висновок судів, що відповідач є суб`єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов`язок щодо визначення права на пільги на тверде побутове паливо.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність заявлених вимог позивачем.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та залишення без змін рішення суду першої інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Основні доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі зводяться до заперечень на позов і не можуть бути підставою для скасування рішення та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки в судовому рішенні надано повний аналіз представлених сторонами доказів, а суд апеляційної інстанції не вправі вдаватися до переоцінки цих доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Враховуючи вищенаведене, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Мирноградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року залишити без змін.

             Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

              Судді: