Справа № 463/2317/20                                Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 33/811/810/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 
захисника Беня Б.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2020 року 

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2020 року

                                                        ОСОБА_1 , 
                                                        ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
                                                       який проживає за адресою: 
                                                        АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420, 40 грн судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 05.03.2020 о 23 год 44 хв на вул. Пекарській, 34, у м. Львові, керуючи автомобілем марки «Fiat Fiorinо», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Audi», номерний знак НОМЕР_2 , завдавши автомобілям механічні пошкодження із матеріальними збитками. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , вживав алкогольні напої після події, що мала місце, та до проведення уповноваженою особою огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3 (б), п.10.9, п.2.10 (є) Правил дорожнього руху.
 
На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи, прийнята з грубими порушеннями норм процесуального права.
Постанова прийнята без врахування його доводів, доказів, які спростовують вчинення інкримінованого йому правопорушення, а виключно на припущеннях.
Віннадав пояснення суду, що даним автомобілем тривалий час користується його колишня дружина. 5 березня 2020 року пізно ввечері він підійшов до автомобіля, щоб забрати документи, автомобіль не заводив, з місця не рухався. Жодних пошкоджень автомобіль не має, сам факт ДПТ (зіткнення з іншим автомобілем) є сумнівним, оскільки ні моменту скоєння ДТП, ні тим більше, факту його керування автомобілем ніде не зафіксовано та свідків цього не має.
Щодо ч. 4 ст. 130 КУпАП, то суд безпідставно визнав його винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення. На відео з камер патрульних зафіксовано, що поліцейські мають претензії саме до його керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з цим оформили пояснення свідка та потерпілого (який не може бути свідком, оскільки має інший статус), які засвідчили його «відмову» пройти перевірку на місці ДТП на стан алкогольного сп`яніння.
У медичний заклад його не доставляли, направлення не виписували. В такому випадку логічним було притягнути його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у випадку наявності доказів керування ним автомобілем. Однак з невідомих причин протокол складено за ч.4 ст. 130 КУПАП.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився. Захисник ОСОБА_1 – адвокат Бень Б.З. заявив клопотання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , який повідомлений про час та місце апеляційного розгляду. Крім того захисник Бень Б.З. подав довідку, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на лікуванні у Реабілітаційному центрі «12+».
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Разом з тим, в попередньому судовому засіданні 28.10.2020 ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль марки «Fiat Fiorinо», номерний знак НОМЕР_1 належить його колишній дружині з якою він розлучений. 05.03.2020 вона попросила його, забрати документи із автомобіля, які вона в ньому залишила. Дружина орендує квартиру на вул. К. Левицького, автомобіль припаркувала на вул. Пекарській. Коли він забирав документи із автомобіля, до нього підійшов власник автомобіля «Ауді», та повідомив, що він пошкодив його автомобіль. Коли оглядав автомобіль «Ауді» то на ньому не було жодних пошкоджень. Він відніс документи дружині, повернувся назад, щоб все з`ясувати. На місці вже були працівники поліції, які вподальшому склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, які він вважає незаконними, оскільки не керував автомобілем. Транспортним засобом керує колишня дружина, він підійшов до автомобіля на її прохання, лише, щоб забрати документи. 
Заслухавши в судовому засіданні виступ захисника Беня Б.З. на підтримку апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 надані у попередньому судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує свою причетність до ДТП та вказує, що не керував автомобілем. Разом з тим, його вина у вчиненні ДТП, яка мала місце 05.03.2020 о 23 год 44 хв підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 082417 від 06.03.2020 (а.с.11);
схемою місця ДТП, яка мала місце 05.03.2020 о 23 год 44 хв у м. Львові на вул. Пекарській, 34 (а.с. 14);
письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 06.03.2020 про те, що 05.03.2020 приблизно о 23 год 44 хв він припаркував автомобіль «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_2 на вул. Пекарській, 34, у м. Львові. Вийшов з автомобіля та попрямував до відділення «Приват Банк», що знаходилось поруч. Пройшовши близько 20 м від авто, почув звук удару автомобіля. Повернувшись назад до свого автомобіля, побачив, що автомобіль «Fiat Fiorinо», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з його авто. Водій транспортного засобу «Fiat Fiorinо» був у стані алкогольного сп`яніння та реагував на слова з очевидною затримкою. Він зателефонував о 23.45 год до поліції та повідомив про ДТП. В цей час водій автомобіля «Fiat Fiorinо» почав від`їжджати з місця ДТП, хоча він просив його цього не робити до приїзду поліції. Згодом, водій покинув місце ДТП, залишивши авто на місці (а.с. 15);
письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.03.2020 про те, що 06.03.2020 близько12 год він сів за кермо не заводячи машини, хотів забрати документи. Машина стояла на передачі, він її вимкнув і автомобіль поїхав назад, пошкоджень не має, все відбувалось за адресою вул. Пекарська, 34. В цей час до нього підійшов власник автомобіля «Ауді», але він не побачив пошкоджень на його автомобілі. Він прийшов забрати документи з машини, машина не рухалась з місця (а.с. 16).
Також, на відеозаписі із нагрудних камер поліцейських потерпілий ОСОБА_2 надаючи поліцейським пояснення щодо обставин ДТП зазначив, що коли він повернувся назад до свого автомобіля та підійшов до автомобіля «Fiat Fiorinо», в якому перебував ОСОБА_1 , то двигун цього автомобіля працював. Він повідомив ОСОБА_1 , що відбулось зіткнення, після чого ОСОБА_1 від`їхав на відстань приблизно 1 м, вимкнув двигун, вийшов із автомобіля, після чого залишивши місце ДТП. 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у письмових поясненнях ОСОБА_1 той зазначає, що автомобіль «Fiat Fiorinо» стояв на передачі, він зняв авто з передачі, від чого автомобіль покотився назад, що дає підстави апеляційному суду для висновку, що зіткнення таки мало місце, а автомобіль «Fiat Fiorinо» рухався.
Це підтверджується також схемою ДТП, складеною 05.03.2020, з якої вбачається наявність пошкоджень автомобіля «Ауді» (а.с. 14).
Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, й апеляційний суд їх до уваги не бере та розцінює, як форму захисту з метою уникнення від відповідальності.
Апеляційний суд вважає достовірними письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи, та пояснення, які він надавав працівникам поліції, які зафіксовано на нагрудних камерах поліцейських, щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі є логічними, послідовними та узгоджується із доказами наявними в матеріалах справи.
Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із висновком судді першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та зазначає наступне.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
При розгляді даної справи, та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі не дотримався.
Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову (п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП).
У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Частиною 4 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Відповідно до вимог пункту 2.10 (є) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення та інші наявні у справі докази, вважаю, що працівником поліції при складанні протоколу було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме невірно зазначена частина ст. 130 КУпАП, оскільки ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є вживання алкоголю водієм транспортного засобу після ДТП за його участю. Інші ознаки є похідними. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності будь-яких з перелічених вище, в тому числі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключає відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 вказує, що він припаркував свій автомобіль «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_2 , та пішов у напрямку відділення «Приват Банк» відійшов на незначну відстань, та почув звук удару автомобіля. Повернувшись побачив, що з його автомобілем, зіткнувся автомобіль марки «Fiat Fiorinо», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом перебував водій  ОСОБА_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Він повідомив ОСОБА_1 , що той пошкодив його автомобіль здаючи назад, і ОСОБА_1 спочатку просив не викликати поліцію. Однак, розуміючи, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, він вирішив здійснити їх виклик. Коли ОСОБА_1 дізнався про виклик поліції, то від`їхав на 1 м від його автомобіля, зачинив автомобіль та кудись пішов, а згодом повернувся коли вже прибули працівники поліції (а.с 3).
Як вбачається з наявного відеозапису та письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння на час вчинення ДТП. Доказів, що водій ОСОБА_1 вживав після вчинення ним ДТП алкоголь матеріали справи не містять, і їх не здобуто під час апеляційного розгляду.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №274387 від 06.03.2020 у провину ОСОБА_1 серед іншого поставлено те, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що потерпілий ОСОБА_2 був залучений, як свідок при складані протоколу про адміністративне правопорушення, а тому такий протокол є недопустимим доказом, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 269 КУпАП потерпілого може бути допитано як свідка відповідно до ст. 272 цього Кодексу, а тому це не вплинуло та не могло вплинути на законність судового рішення.
Під час апеляційного перегляду постанови, на підставі повторного дослідження доказів та їх оцінки з точки зору належності, допустимості та достатності, апеляційний суд дійшов висновку, що 05 березня 2020 року приблизно о 23.44 год на вул. Пекарській, 34, у м. Львові ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Fiorinо», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до вимог закону відмовився, а тому такі його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити рішення судді першої інстанції в цій частині, перекваліфікувавши дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та зменшити розмір адміністративного стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 , суддею першої інстанції в межах встановленого ст. 38 КУпАП строку. 
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
У решті постанову залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2020 року змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки - на штраф у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
У решті постанову судді залишити без змін.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду                                                 І.О. Стельмах