Справа № 161/9538/20 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/199/21  Категорія: 76 	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 березня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Здрилюк О.І., Шевчук Л. Я., 
секретар Галицька І.П.,
з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Таргонія В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року,-
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом до ДП «Волинський військовий лісгосп» покликаючись на такі обставини.
01 жовтня 2019 року він працював у Державному підприємстві «Волинський військовий лісгосп» на посаді інженера з охорони і захисту лісу. Наказом № 36-ОС від 18.05.2020 року його було звільнено з займаної посади, на підставі п.4. ст. 40 КзПП України за прогул, у зв`язку з відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин. Вважає звільнення його з роботи незаконним .
При звільненні позивачем не було проведено службове розслідування, не зазначено в чому саме виявилося порушення трудового законодавства, яку шкоду було завдано, як передбачено ст. 149 КЗпП України. 
Відповідачем не враховано тієї обставини, що хоча він і не перебував у робочому кабінеті, однак виконував свої посадові обов`язки на території лісництва. Зазначав, що до його посадових обов`язків, як інженера з охорони і захисту лісу, входило попередження, виявлення лісових пожеж, розслідування чинників, які спричинюють лісові пожежі, усунення наслідків таких пожеж, а також попередження їх майбутньому.
Зокрема, 04 травня 2020 року на території Луцького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» було виявлено пожежу в кв. 47, що територіально розташований поблизу села Дачне Ківерцівського району. Тому він відразу виїхав на місце надзвичайної події. Дорогою до села Дачне, повідомив головного лісничого ОСОБА_3 та тимчасово виконуючого директора ОСОБА_4 про те, що їде в Луцьке лісництво для виконання своїх безпосередніх обов`язків, на що вони обоє дали згоду.
Прибувши в село Дачне, приблизно о 9 год. 30 хв., зустрівся з майстром лісу ОСОБА_5 , у нього вдома, після чого вони вирушили до лісу. Ними здійснювався обхід лісництва, виявлення потенційних пожежонебезпечних факторів, перевірка мінералізованих смуг, а також обстеження лісового масиву з метою виявлення самовільних рубок та інших порушень природоохоронного законодавства. Через специфіку роботи та посади, його робоче місце не обмежувалося територією кабінету в конторі, а охоплювало територію, на якій здійснює свою діяльність ДП «Волинський військовий лісгосп». Однак, прибувши на роботу 05 травня 2020 року, він дізнався про те, що головний лісничий ОСОБА_3 подав на ім`я т.в.о. директора ОСОБА_4 доповідну записку про його відсутність на робочому місці 04 травня, на протязі всього дня. 
Відповідачем складено акт про відсутність його на робочому місці 04.05.2020, який був підписаний головним лісничим ОСОБА_3 , головним бухгалтером ОСОБА_6 та сторожем ОСОБА_7 . Тимчасово виконуючий обов`язки директора зажадав від нього пояснень про причини відсутності його на роботі 04 травня 2020 року. На його відповідь про те, що він повідомляв його та головного лісничого ОСОБА_3 про те, що перебуватиме в Луцькому лісництві та виконуватиме свої посадові обов`язки, він відповів, що йому нічого невідомо. 
Позивачем надані т.в.о. директора Панасюку С.М. письмові пояснення про перебування 04 травня, протягом усього робочого часу, в Луцькому лісництві. У письмових поясненнях майстер лісу ОСОБА_5 підтвердив цю обставину.
18 травня 2020 року його було повідомлено про звільнення за прогул. Копія наказу йому не вручалася, він лише зробив його фотознімок.
Незаконним, на думку позивача , звільненням йому заподіяно моральної шкоди, на відшкодування якої просив стягнути 80000 грн. На його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, незаконне звільнення залишило його сім`ю без засобів для існування, стало причиною для порушення психологічно-морального клімату в його сім`ї, підриву його авторитету та втратою позиції голови сім`ї. Після звільнення він не може влаштуватися на роботу, оскільки всі роботодавці відмовляють йому у прийнятті на роботу, у зв`язку із записом в трудовій книжці про звільнення за прогул.
Просив визнати звільнення незаконним та поновити його на посаді інженера з охорони та захисту лісу ДП «Волинський військовий лісгосп»; стягнути з ДП «Волинський військовий лісгосп» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11848,53 грн., та стягнути з ДП «Волинський військовий лісгосп» на його користь 80 000,00 грн. моральної шкоди.
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.11.2020 у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та постановити нове про задоволення позову. Зазначає, що судом не додержано вимог закону щодо оцінки доказів у їх сукупності і взаємозв`язку при наданні оцінці довідці Волинського обласного центру з гідрометеорології № 05/01/49/208 від 01.07.2020, не надано оцінки: показанням свідків та аргументам відзиву на позовну заяву, які між собою є суперечливими, інформації щодо вхідних дзвінків. Судом не враховано, що посадовою інструкцією не визначено робоче місце позивача, а за характером роботи він може виконувати свої трудові обов`язки на території усього лісництва. У наказі про звільнення відсутнє посилання на фактичні обставини, які стали підставою для звільнення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що пожежі на території лісництва 04.05.2020 зафіксовано не було. Інженер ОСОБА_2 був відсутній як у канторі, так і на території лісництва, у тому числі і на нараді, яка проводилась безпосередньо на території лісництва 04.05.2020, з 9.30 год, напротязі 30 хвилин.
Показання свідка ОСОБА_5 спростовуються показаннями інших свідків, які стверджують, що останній перебував з ними на нараді. Позивач не належить до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, тому встановлений Постановою Кабінету Мінстрів України від 13 червня 2000 року № 950 порядок проведення службового розслідування на нього не поширюється.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.10.2019 ОСОБА_2 прийнятий у державне підприємство «Волинський військовий лісгосп» на посаду інженера з охорони і захисту лісу, на підставі наказу №12-ОС від 01.10.2019 (а.с.16)
Згідно з наказом №3Б-ОС від 18.05.2020р. позивача звільнено з посади за відсутністю на роботі без поважних причин,згідно з п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.17).
Підставою для звільнення позивача із займаної посади стала доповідна записка головного лісничого ОСОБА_3 про те, що станом на 13 год. 00 хв., 04.05.2020р., інженер з охорони і захисту лісу ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці. Про причини своєї відсутності він йому не повідомляв. Будь-яких доручень, що могли стати причиною відсутності позивача на робочому місці він не давав(а.с.19).
Згідно з актом про відсутність на робочому місці від 04 травня 2020 року , складеним та підписаним головним лісничим ОСОБА_3 , головним бухгалтером ОСОБА_6 та сторожем ОСОБА_7 , 04 травня 2020 року, інженер з охорони та захисту лісу ОСОБА_2 був відсутній на роботі цілий робочий день, без попередження про свою відсутність з 08:00 до 17:00 год. (а.с. 20).
З розпорядження №2 від 5 травня 2020 року, виданого т.в.о. директора ДП «Волинський військовий лісгосп» Панасюка С.М. слідує, що у зв`язку з відсутністю на робочому місці 4 травня 2020 року інженера з охорони та захисту лісу ОСОБА_8 , на підставі доповідної записки головного лісничого ОСОБА_3 , акту про відсутність на роботі ОСОБА_8 , наказано провести службове розслідування по даному факту в термін з 5 травня по 6 травня 2020 року.
У письмовому поясненні від 05.05.2020р. щодо відсутності на роботі, ОСОБА_2 зазначив, що протягом робочого дня 04.05.2020 знаходився в масиві Луцького лісництва, так як там часто спостерігається підпал лісу, а головний лісничий ОСОБА_3 і т.в.о. директора ОСОБА_4 ніяк на це не реагують.
Посадовою інструкцією інспектора з охорони та захисту лісу, затвердженою т.в.о. директора ДП «Волинський військовий лісгосп» ОСОБА_9 07.10.2019р., з якою ознайомлений позивач, передбачено, що інженер з охорони та захисту лісу підпорядковується безпосередньо директору лісгоспу (п.1.3 Інструкції), і повинен знати основи трудового законодавства (п.3.9 Інструкції).
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено відсутність позивач на роботі без поважних причин упродовж робочого дня, що послугувало підставою для звільнення позивача з роботи за прогул.
Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на законі.
Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.
Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.
Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.
За змістом пункту 3 статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.
Судом встановлено, що робоче місце позивача розміщене в приміщенні відповідача - ДП «Волинський військовий лісгосп» за адресою: м. Луцьк, вул. Героїв УПА,5 робочий час його розпочинається з 8:00 години та триває до 17:00 год., відповідно до розпорядку робочого дня працівників ДП «Волинський військовий лісгосп», затвердженого сумісною постановою адміністрації і комітету профспілки ДП «Волинський військовий лісгосп» (протокол №15 від 27.12.2019р.) (а.с.128).
Наведеним спростовуються посилання позивача на те, що для нього не було визначене конкретне робоче місце.
Крім того, у даному судовому засіданні представник відповідача пояснив, що на підприємстві запроваджено такий порядок роботи, який передбачає щоденне проведення короткочасних технічних нарад з працівниками, і вже після цього, за наявності потреби з відома керівника підприємства можливі виїзди на масив лісництва.
Також заперечив доводи позивача про те, що загоряння лісу на масиві Луцького лісництва сталося 04.05.2020, пояснивши, що така подія мала місце 03.05.2020, в той же день загоряння було ліквідоване.
Факт прогулу зафіксований в табелі робочого часу, згідно з яким ОСОБА_2 був відсутній на роботі 04.05.2020, також ця обставина підтверджується актом про відсутність ОСОБА_2 на роботі.
Аргументи апеляційної скарги про порушення відповідачем встановленого порядку проведення службового розслідування апеляційний суд відхиляє, оскільки вони ґрунтуються на Постанові Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 № 950» Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», дія якого не поширюється на працівників ДП «Волинський лісгосп».
Доводи позивача про те, що він 04.05.2020 виконував свої посадові обов`язки на території Луцького лісництва спростовуються поясненнями головного лісничого ОСОБА_3 ,майстра лісу ОСОБА_10 , лісничого ОСОБА_11 , які повідомили про відсутність ОСОБА_2 на нараді, що проводилась 04.05.2020 виконуючим обов`язки директора ОСОБА_4 на території лісництва у період з 9.00 до 9.30, а також, що здійснюючи упродовж дня обходи лісництва, ОСОБА_2 не зустрічали, інформацією Приватного акціонерного товариства «Київстар» про здійснені вхідні дзвінки на абонентський номер позивача ОСОБА_2 , згідно з якою 04.05.2020 у період часу з 14.00 год. до 14.11 год. ОСОБА_2 приймав телефонні дзвінки в районі станції Брониця Камінь-Каширського району. Загальновідомою обставиною є те, що місто Луцьк та Ківерцівський район , на території якого розташоване Луцьке лісництво, не межують з Камінь-Каширським районом Волинської області, який є віддаленим більше як на 100 кілометрів.
Отже, наведеними доказами підтверджується, що позивач ОСОБА_2 упродовж робочого дня 04.05.2020 був відсутній на роботі як у конторі ДП «Луцький лісгосп» в місті Луцьку, по вулиці Героів УПА, 5, так і на території Луцького лісництва, тому відповідачем ДП «Луцький лісгосп» обґрунтовано визнано, що ОСОБА_2 вчинив прогул, що дає підстави для його звільнення.
У наказі ДП «Державне підприємство «Волинський військовий лісгосп» від 18.05.2020 № 36-ос, зазначено, що ОСОБА_2 звільнений з посади за відсутність на роботі без поважних причин протягом одного робочого дня. Підставою для прийняття такого наказу зазначено доповідну записку головного лісничого про відсутність ОСОБА_2 на роботі 04.05.2020 та пояснення ОСОБА_2 про виконання трудових обов`язків 04.05.2020 на території лісництва, тому аргументи апеляційної скарги про те, що в наказі не зазначено підстава для звільнення, не відповідають фактичним обставинам.
Відповідачем не заперечується та обставина, що відповідно до своїх посадових обов`язків, ОСОБА_2 зобов`язаний виконувати свої посадові обов`язки не тільки в конторі лісгоспу, а й безпосередньо на теритрії Луцького лісництва, проте, 04.05.2020 він своїх професійних обов`язків не виконував без поважних причин, не з`явившись на роботу.
На виконання вимог частини 3 статті 89 ЦПК України, суд надав оцінку зібраним доказам у цілому, так і кожному зокрема, про що зазначив у своєму рішенні.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Судді