Єдиний унікальний  номер 755/15481/20                                         Головуючий в суді I інстанції Козачук О.М.
Апеляційне провадженя № 33/824/241/2021                                                    Суддя-доповідач Гриненко О.І.                            
                                                                   КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД	

 
   П О С Т А Н О В А
  І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
22 березня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року, прийняту щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - 
 
                                         В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, зі стягненням судового збору на користь держави.        
Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 27 вересня 2020 року приблизно о 03 годині 08 хвилин керував автомобілем «Mercedes-Benz E 320 C» номерний знак  НОМЕР_1 по вул. Стальського, 4 в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», ARHK-6820, результат тесту 1,66 проміле в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що суддя суду першої інстанції розглянула справу поверхово і формально, не викликала  та не допитала свідків в судовому засіданні. Більш того, не зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному та подав до суду відповідне клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняному, суддя розглянув справу за його відсутності, чим порушив його права передбачені ст. 268 КУпАП.
Інших доводів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його апеляційна скарга не містить. 
Будучи неодноразово повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи,  ОСОБА_1  в судовізасідання, призначені на 11.01.2021, 08.02.2021, 01.03.2021 та 22.03.2021 до суду апеляційної інстанції не з`явився. Від апелянтанадходили клопотання про відкладення розгляду справи, втім без надання відповідних доказів на підтвердження поважності причин неявки. У зв`язку з цим, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №007541від 22 вересня 2020 року (а.с.1), результатах проходження алкотесту «Драгер», результат якого 1,66 проміле (а.с.2), акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), письмових поясненнях свідків (а.с.4), відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суддя суду першої інстанції розглянула справу поверхово і формально спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що судом належним чином, всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її в точній відповідності з законом.
Також апеляційний суд знаходить безпідставними доводи апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його права передбачені ст. 268 КУпАП. 
Так, під час судового розгляду кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд. Згідно із вимогами ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протокол про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх рішенням Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сам цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин, суд першої інстанції вмотивувавши своє рішення, обґрунтовано розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.          
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено. 
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.       

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

   Суддя                                                    О.І. Гриненко