ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року	Львів	Справа № 260/281/20 пров. № А/857/2715/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я. Кушнерика М.П.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя: Калинич Я.М., місце ухвалення - м. Ужгород, дата складення повного тексту ухвали – 06.01.2021) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, –
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини», 03.02.2020 звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову (а. с. 218-220 том 3) просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24 вересня 2019 року № № 0000431403, 0000391403, 0000401403, 0000451403.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.
Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 24 вересня 2019 року № № 0000431403, 0000391403, 0000401403, 0000451403 в адміністративному порядку до вищестоящого органу. Рішенням ДФС України № 9528/6/99-00-08-05-01 від 15.11.2019 скаргу позивача залишено без задоволення. 
Вказане рішення позивач отримав 22.11.2019, а 17.12.2019 тобто, в межах місячного строку, звернувся до адміністративного суду з позовною заявою про скасування наведених вище податкових повідомлень-рішень. Позивач вважає, що первинна позовна заява подана ним в межах строку, установленого частиною п`ятою статті 122 КАС України. Також, вказує, що вирішуючи питання про поважність наведених позивачем причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої позовної заяви, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду. 
Відповідач, 17.02.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Крім цього, подано клопотання про процесуальне правонаступництво, в якому вказує, що наказом ДПС України від 24.12.2020 № 755 з 01.01.2021 розпочато здійснення територіальними органами, утвореними як її відокремлені   підрозділи, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Про деякі питання територіальних органів ДПС».
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2021 замінено Головне управління ДПС у Закарпатській області на її правонаступника - Головне управління ДПС у Закарпатській області, як відокремленого підрозділу ДПС України у справі № 260/281/20.
У відповідності до ст. 195 КАС України, судове засідання проведено в режимі відеоконфернції.
Представник позивача Калинич І.І., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.
Представник відповідача Крупа-Газуда М.В., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався досудовим порядком вирішення спору шляхом подання скарги на оскаржувані податкові повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України, рішенням Державної фіскальної служби України від 15.11.2019 № 9528/6/99-00-08-05-01 податкові повідомлення-рішення від 24.09.2019 залишено без змін, а скарга ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» - залишена без задоволення. Оскільки, рішення Державної фіскальної служби України позивач отримав 22.11.2019, а з позовною заявою позивач звернувся до суду 03.02.2020, отже пропустив місячний строк звернення до суду.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1  ст. 122 КАС України  передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з абз. 1 ч. 2  ст. 122 КАС України,  для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 4  ст. 122 КАС України,  якщо  законом  передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або  законом  визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені  законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Отже,  КАС України  передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою  статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою  статті 122 КАС України.
Так, спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є  стаття 56 Податкового кодексу України. 
З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Пунктом  56.18  статті  56 ПК України  визначено, що з урахуванням строків давності, визначених  статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до пункту  56.19  статті  56 ПК України  у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
При вирішенні питання про дотримання строку звернення до суду у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію викладену у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 справа № 500/2486/19. Згідно якої, норма пункту  56.18  статті  56 ПК України  не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту  56.19  статті  56 ПК України. Водночас норма пункту  56.19  статті  56 ПК України  є спеціальною щодо норми частини четвертої  статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту  56.18  статті  56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач скористався досудовим порядком вирішення спору шляхом подання скарги на оскаржувані податкові повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України.
Так, рішенням Державної фіскальної служби України від 15.11.2019 № 9528/6/99-00-08-05-01 про результати розгляду скарги, податкові повідомлення-рішення від 24.09.2019 залишені без змін, а скарга ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» - залишена без задоволення.
Вказане рішення Державної фіскальної служби України позивач отримав 22.11.2019 (а. с. 8 том 4), що сторонами не заперечується. 
З цією позовною заявою позивач звернувся до суду 03.02.2020.
Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 17.12.2019 вже звертався з позов про оскарження податкових повідомлень-рішень від 24 вересня 2019 року № № 0000431403, 0000391403, 0000401403, 0000451403. 
Однак, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суд від 20.01.2020 у справі № 260/1854/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86994027) позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернуто позивачу. Оскільки, позивачем вимоги ухвали Закарпатського окружного адміністративного суд від 23.12.2019 про залишення позовної заяви без руху (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86545179) в повному обсязі не виконано.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що первинне звернення з позовною заявою про оскарження наведених вище податкових повідомлень-рішень здійснене позивачем у межах місячного терміну, передбаченого пункту  56.19  статті  56 ПК України, яка  є спеціальною щодо норми частини четвертої  статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору.
Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що реалізація права на повторне звернення до суду з позовною заявою здійснено позивачем без суттєвих затримок та зволікань, оскільки ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суд від 20.01.2020 у справі № 260/1854/19 отримано позивачем 30.01.2020, а повторне звернення до суду здійснено 03.02.2020.
Таким чином, оформлення позовної заяви у відповідності до положень КАС України, дотримання строків подання позовної заяви при первинному зверненні до суду та бажання заявника реалізувати своє право на звернення до суду після постановлення Закарпатським окружним адміністративним судом ухвали від 20.01.2020 у найкоротші строки, є на думку суду апеляційної інстанції підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду першої інстанції.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції при залишенні позовної заяви без розгляду помилково зазначив, що ухвалу про повернення первинної позовної заяви постановлено 23.12.2019, оскільки така, згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86994027), постановлена – 20.01.2020. 
Крім того, відповідно до ч. 2  ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини, зазначає, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, вимагає дотримання норм, які регламентують строки подання скарг. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби правового захисту (рішення у справі «Мельник проти України» № 23436/03).
У рішенні «Стагно проти Бельгії» Європейський Суд з прав людини дійшов до висновку, що при застосуванні законодавчого строку давності національні суди мають приймати до уваги конкретні обставини справи, таким чином, щоб обмеження на доступ до суду було пропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя (Stagno v. Belgium № 1062/07).
Враховуючи вищенаведене та те що реалізація права повторного звернення до суду здійснена позивачем без суттєвих затримок та зайвих зволікань, з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми і змісту позовної заяви, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при залишенні позовної заяви без розгляду допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 260/281/20 – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 03.03.2021.