ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 379/1172/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Зінкіна В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 березня 2021 року                                                                                           м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                    Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року та на додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Таращанського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області капрала поліції Ходатенко Яни Костянтинівни, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Таращанського районного суду Київської області з позовом до поліцейської СРПП №3 Таращанського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області капрала поліції Ходатенко Яни Костянтинівни (далі - відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Київській області (далі- відповідач 2), в якому просить визнати дії відповідачів незаконними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 271550 від 21.09.2020; провадження по справі відносної неї за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КУпАП  - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 вересня 2020 року близько 16:30 години по вулиці Білоцерківська в місті Тараща Київської області під час керуванням автомобілем DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , її було зупинено поліцейським СРПП Таращанського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області капралом поліції Ходатенко Я.К. Після зупинки поліцейський безпідставно звинувачував її у порушенні  Правил дорожнього руху, зокрема у тому, що при зміні руху та зупинці, остання не ввімкнула правий покажчик повороту, чим порушила 9.2 Б  ПДР  України. Незважаючи на заперечення, що  ПДР  вона не порушувала та вимоги показати відеозапис з нагрудної камери, поліцейський відразу розпочала оформлювати відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2  ст. 122 КУпАП. 
Позивач звертає увагу, що 21.09.2020 крім неї та двох поліцейських при оформленні протоколу інших присутніх осіб не було. При цьому відповідач 1 не надала жодних доказів порушення ПДР, тому позивач відмовилася від ознайомлення та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Згодом, 06.10.2020 у своїй поштовій скриньці позивач виявила конверт, у якому знаходилися копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 507997, складеного 21.09.2020 о 16 год 35 хв відповідачем 1. Згідно протоколу, позивач при зміні руху і зупинці не ввімкнула правий світловий покажчик повороту, в присутності двох свідків відмовилася від підпису у протоколі. Також позивачем отримано постанову від 21.09.2020 (16 год 30 хв), складену Ходатенко Я.К . Зазначеною постановою позивача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КУпАП  та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. До постанови не додано жодного доказу на підтвердження вчинення  адміністративного правопорушення, тому, вважаючи, що 21.09.2020 не вчиняла порушень  ПДР, а дії відповідача й є протиправними, позивач звернулася до суду з позовом за захистом порушених прав.
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року  адміністративний позов задоволено частково, постанову поліцейської СРПП № 3 Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області капрала поліції Ходатенко Яни Костянтинівни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 271550, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2  ст. 122 КУпАП,  скасовано, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1     про притягнення до адміністративної відповідальності  за ч. 2  ст. 122 КУпАП  закрито.
Додатковим рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року стягнути на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області судовий збір у розмірі 420,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1500,00 грн.
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, Головним управлінням Національної поліції в Київській області подано апеляційні скарги, в яких він просить скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року та додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідає вимогам закону, правові підстави для її скасування відсутні.
Стосовно розподілу судових витрат, зокрема щодо присуджених витрат на правову допомогу, апелянт зазначає, що даний вид справи є незначним за складністю, розмір накладеного штрафу у сумі 420,20 грн. є неспівмірним із присудженими судом витратами на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №379/1172/20 за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року та на додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено апеляційні скарги до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 березня 2021 року. 
Відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду від 10 березня 2021 року вх. №9906   ОСОБА_1 подано заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.
Представники відповідачів в судове засідання 10 березня 2021 року не з`явилися з невідомих причин, про розгляд апеляційної скарги повідомлені належним чином.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Також позивачем відзиву на апеляційні скарги не подавалося, що не перешкоджає розглядові за наявними у справі матеріалами.
Отже, колегія суддів вважала можливим продовжувати розгляд апеляційних скарг в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегією суддів встановлено наступне.  
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що 21.09.2020 поліцейським СРПП № 3 Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області капралом поліції Ходатенко Я.К. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ № 271550, якою на підставі ч. 2  ст. 122 КУпАП  застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.
З постанови вбачається, що 21.09.2020 о 16 год. 26 хв. в м. Тараща по вул. Білоцерківська водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_1 при зміні руху і при зупинці не ввімкнула правий світловий покажчик повороту, чим порушила п. 9.2 Б  ПДР, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2  ст. 122 КУпАП.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил  користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Окрім того, 21.09.2020 о 16 год. 35 хв. поліцейським СРПП № 4 Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області Шапошніковим С.С. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 507997, згідно якого 21.09.2020 о 16 год. 26 хв. у м. Тараща по вул. Білоцерківська, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_1 при зміні руху і при зупинці не увімкнула правий світловий покажчик повороту, чим порушила вимоги п. 9.2 б  ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2  ст. 122 КУпАП. У протоколі зазначені свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Розглядаючи справу, судом першої інстанції встановлено, що у підтвердження вини позивача, а також в обґрунтування правомірності прийнятого відносно неї рішення, відповідачем 1 не надано відеозапис з бодікамери поліцейського та у порушення практики Верховного Суду (постанова від 24.01.2019 у справі № 428/2769/17) в оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис.
При  цьому, показання поліцейського ОСОБА_6 суд першої інстанції не сприйняв та послався на постанову Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17, відповідно до висновків якої показання інспектора поліції не можуть бути єдиним доказом вини водія і порушенні  ПДР, а цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.
Виходячи з такого, посилаючись на положення пункту 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої  за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова серії БАБ № 271550 від 21.09.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, та вважає, що обставини справи та відповідні їм правовідносини судом встановлені вірно. У протилежне апелянтом в апеляційній скарзі не наведено жодних мотивів та доводів, які б вказували на зворотне, а лише процитовано положення статей 122, 251,252, 254 КУпАП України.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно з частиною першою      статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин  першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України     кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до      статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до      статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення  (далі -  КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі      статтею 10 цього Кодексу, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови серії БАБ № 271550 від 21.09.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Стосовно доводів апелянта щодо неспівмірності присуджених до відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає, що за нормами  частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн, позивачем при подачі позову до суду першої інстанції подано:
квитанцію № RC_Q9YG950GN01T C11SRYRYH від 09.10.2020;
договір № 231/20 про надання правничої допомоги адвокатом від 09.10.2020, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Якименко О.В. ;
акт № 231/20 від 12.10.2020 виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом;
копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3207/10.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.
Отже, колегія суддів вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами співмірність її витрат на правничу допомогу із складністю предмету позову, його значення для позивача та підтвердженого документально обсягу наданих робіт.
Також судова колегія зазначає, що згідно квитанції № 0.0.1863874227 від 09.10.2020 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн., які з урахуванням результату розгляду справу правомірно стягнуто на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Також, колегія суддів зазначає, що в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянтом жодних аргументів не наведено, не зазначено які саме матеріали, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено судом першої інстанції, не наведено інших доводів на підтвердження іншої, ніж було представлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, позиції.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дотримано норм процесуального права.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                  
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.              
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року та на додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року -  залишити без задоволення.
Рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року та  Додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Таращанського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області капрала поліції Ходатенко Яни Костянтинівни, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       О.Є. Пилипенко          

                                                                                              Я.М. Собків