Справа № 461/3405/20                        Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П. 
Провадження № 33/811/1063/20                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у місті Львов апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:
Постановою Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривні 40 копійок.
Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 14 квітня 2020 року близько 22 год. 10 хв. по вул.Степана Бандери, 31, керував автомобілем АУДІ А8, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху.
 
На цю постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи, є незаконною. Вказує, що обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам події, поясненням його та свідків. Зазначає, що суд першої інстанції не допитав його особисто, а також не допитав свідків, не встановив місце ймовірного правопорушення, не оглянув відеозапис події, не надав оцінку іншим доказам, які свідчать про його невинуватість. Апелянт вважає, що наявні у справі докази є неналежними, грубо порушують вимоги ст. 266 КУпАП. Вказує, що матеріалами справи не підтверджено той факт, що працівники поліції роз`яснювали йому права та порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Крім цього, йому не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду є самостійним складом правопорушення, що фактично позбавило права на захист, оскільки він вказував, що автомобілем не керував взагалі. За таких обставин, апелянт стверджує, що у матеріалах справи відсутні допустимі та достатні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, апеляційним судом здійснювався виклик ОСОБА_1 на апеляційний розгляд шляхом надсилання судових повісток рекомендованим поштовим повідомленням на 19.08.2020 року, 30.09.2020 року, 21.10.2020 року, 02.12.2020 року, 24.12.2020 року та 20.01.2020 року за вказаною ОСОБА_1 в апеляційній скарзі адресі (інших способів зв`язку апелянтом не зазначено), однак поштові відправлення були повернуті без вручення, у тому числі із відміткою: «за закінченням терміну зберігання»,- через що апеляційним судом робиться висновок про те, що ОСОБА_1 свідомо не являється у поштове відділення для отримання повістки.
Оскільки вказана адміністративна справа перебуває в провадженні апеляційного суду з 30.07.2020 року, то поведінка ОСОБА_1 апеляційним судом розцінюється як така, що спрямована на затягування розгляду справи та порушення розумного строку розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.296 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до апеляційного суду.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційний розгляд, з метою дотримання розумності строків розгляду справи, слід провести без участі ОСОБА_1 , оскільки останній протягом більше ніж пів року не цікавиться перебігом справи та апеляційним судом вжито всіх можливих способів для повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи. 
Розглянувши матеріали справи № 461/3405/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема: даним протоколу про адміністративне правопорушення серії  ДПР18 № 420749 від 14.04.2020р. (а.с. 1), який відповідає вимогам ст.256 КУпАП; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.04.2020р. (а.с. 5, 6), з яких вбачається, що дані особи були присутні при відмові ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Крім цього, доводи апелянта про відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, спростовуються і даними відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 на законну вимогу працівників поліції відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факт керуванням ним транспортним засобом, і в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції цей факт не спростовано. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
постановив:
Постанову Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.