ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р. 	Справа № 480/3091/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року (ухвалене  суддею Гелета С.М.) 
по справі № 480/3091/20
за позовом               ОСОБА_1  
до             Головного управління Державної податкової служби у Сумській області                     
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адмінінстративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення від 25.03.2014 р. № 0003161703 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та  рішення від 31.10.2018 р. № 0006815113 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 р. у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої    інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити  позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України,  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування»,  Податкового кодексу України,  та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржувані рішення контролюючого органу прийняті з порушенням вимог чинного законодавства. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами,  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 р. 21.10.2019 р. замінено відповідача Головне управління ДПС у Сумській області (ЄДРПОУ 43144399) правонаступником Головним управлінням ДПС у Сумській області (ЄДРПОУ ВП 43995469).
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги    підлягають  частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до    ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки  самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування  та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення  трудового договору, оформлення трудових відносин  з працівниками, виконання  вимог валютного та іншого законодавства, правильності  нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску  на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 р.  по 03.03.2014 р., контролюючим органом складено акт  перевірки № 18-11-17-0123/2439004300, висновками якого встановлено порушення позивачкою: пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України,  а саме,  платником не відображено у поданих  розрахунках за ф. № 1-ДФ суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь  ФОП ОСОБА_2 за ознакою 157 «Дохід, виплачений  самозайнятій особі» за період І-ІІІ кв. 2012 р.»;  абз. 3 ч.  8 ст. 9  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки самозайнятою особою несвоєчасно  сплачено до бюджету  єдиний внесок  за 2012 рік в сумі 2292,77 грн., внсалідок  чого перевіркою, відповідно до  п. 10 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахована пеня  в сумі 225,98 грн. 
На підставі вищевказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято рішення № 0003161703 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахуання) або несвоєчасну  сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.03.2014 р., яким до позивачки застосовано штрафні санкції у розмірі 229,28 грн. та нараховано пеню  у розмірі 225,98 грн. за період з 01.01.2012 р. до 03.03.2014 р. 
Крім того,  31.10.2018 р. контролюючим органом прийняте рішення № 0006815113 про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі  за несплату (неперерахуання) або несвоєчасну  сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивачки застосовано  штрафні санкції в розмірі 2440,48 грн. та нараховано пеню в розмірі 41265,50 грн. за період з 03.04.2012 р. до 15.02.2017 р.
Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями контролюючого органу, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення обґрунтовані та прийняті на підставі вимог чинного законодавства. 
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. N 2464-VI (в подальшому – Закон України   № 2464 - VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5, 7, 8, 13 ст. 9 Закону України № 2464 – VI,        єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. 
 Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів ( п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону України № 2464 – VI).      
Згідно із ч. 11 ст. 9 Закону України № 2464 – VI,     у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
 Недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п. 6 ч. 1 ст. 9 Закону України № 2464 – VI)
Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України № 2464 – VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Згідно із п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України № 2464 – VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Щодо прийнятого контролюючим органом рішення № 0003161703 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені  за несплату (неперерахування) або несвоєчасну  сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.03.2014 р., яким до позивачки застосовано штрафні санкції у розмірі 229,28 грн. та нараховано пеню  у розмірі 225,98 грн. за період з 01.01.2012 р. до 03.03.2014 р., суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Згідно розрахунку фінансової санкції та пені по особовому рахунку позивачки за період з 01.01.2012 р. по 03.03.2014 р. сума боргу позивачки  складається : дата зарахування -30.05.2012 р., за 58 днів несвоєчасної сплати сума зарахування 792,77 грн. – пеня 45,98 грн.; дата зарахування 31.07.2012 р. за 120 несвоєчасної сплати сума зарахування 1500 грн. – пеня 180  грн., а всього 225,98 грн. 
Судовим розглядом встановлено, що оскаржуване рішення не прийнято за результатами  проведеної контролюючим органом перевірки ОСОБА_1 , якою встановлено, що  самозайнятою особою несвоєчасно  сплачено до бюджету  єдиний внесок  за 2012 рік в сумі 2292,77 грн., у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення контролюючого органу № 0003161703 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахуання) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.03.2014 р. обґрунтоване  та не підлягає скасуванню, а рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 р., відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині позовних вимог про скасування рішення Охтирської ОДПІ ГУ Міндоходів  у Сумській області № 0003161703 від 25.03.2014 р. підлягає залишенню без змін.
Доводи апелянтки, що акт перевірки, на підставі якого  контролюючий орган прийнято рішення № 0003161703 від 25.03.2014 р. не підписаний головним державним ревізором інспектором та  не погоджений начальником управління доходів і зборів  з фізичних осіб, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений в постанові Верховного Суду  від 19.06.2020 р. у справі № 140/388/19.
Доводи апелянтки в цій частині позовних вимог спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Щодо рішення Охтирської ОДПІ ГУ Міндоходів  у Сумській області № 0006815113 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені  за несплату (неперерахуання) або несвоєчасну  сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.10.2018 р., яким до позивачки застосовано  штрафні санкції в розмірі 2440,48 грн. та нараховано пеню в розмірі 41265,50 грн. за період з 03.04.2012 р. до 15.02.2017 р., суд апеляційної інстанції  зазначає наступне. 
Згідно із ч. 4 ст. 25 Закону України № 2464 – VI, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Відповідно до  п. 113.8. ст. 113 Податкового кодексу України, за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.
Судовим розглядом встановлено, що згідно із  розрахунку фінансової санкції та пені на суму боргу, що виник 02.04.2012 р. до позивачки  застосована штрафна санкція в розмірі 1750 грн. (690,48 грн.+1059,52 грн.) та нараховано пеню в розмірі 31150 грн. (12290,51 грн. +18859,49 грн.)  та на суму боргу, що виник 12.02.2013 р. застосована штрафна санкція в розмірі 690,48 грн. та нараховано пеню в розмірі 10115,50 грн. Проте, відповідачем в порушення ч. 4 ст. 25 Закону України № 2464 – VI, не надіслано позивачці вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду Сумської області від 30.05.2012  р. по справі № 2a-1870/4138/12 стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка та Охтирському районі заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2011 рік в сумі 19792,77 грн., яка позивачкою погашена у примусовому порядку, що підтверджується  копією  постанови старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного  територіального управління юстиції у Сумській області  від 20.02.2017 р. про закриття виконавчого провадження  № 52794609.
Таким чином, заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2011 рік в сумі 19792,77 грн. стягнення  позивачки на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка та Охтирському районі.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень  контролюючого органу, рішенням  № 0003161703 від 25.03.2014 р. на підставі ч. 10 та п. 2 ст. 25 Закону України № 2464 – VI до позивачки застосовані штрафні санкції у розмірі 229,28 грн. та нараховано пеню  у розмірі 225,98 грн. за період з 01.01.2012 р. до 03.03.2014 р.,  а рішенням  № 0006815113 від 31.10.2018 р. на підставі ч. 10 та п. 2 ст. 25 Закону України № 2464 – VI до позивачки застосовано  штрафні санкції в розмірі 2440,48 грн. та нараховано пеню в розмірі 41265,50 грн. за період з 03.04.2012 р. до 15.02.2017 р.
Тобто, контролюючим органом двома різними рішеннями притягнуто позивачку до відповідальності за одне правопорушення та за один і той же період з 03.04.2012 р. до 03.03.2014 р., що є підставою для скасування оскаржуваного рішення № 0006815113 від 31.10.2018 р. та задоволення позовної вимоги позивачки в цій частині. 
Із врахуванням вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним  скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Охтирського управління ГУДФС у Сумській області № 0006815113 від 31.10.2018 р. та прийняти в цій частині позовну вимогу про задоволення цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно  до  ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України,  судові витрати  підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань  відповідача  пропорційно до розміру  задоволених позовних вимог, а саме: за подання адміністративного позову в розмірі 832,23  грн.  та за подання апеляційної скарги у розмірі 1249,35 грн., а всього 2081,58 грн.  
Керуючись ст. ст. 243, 308,  311, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 480/3091/20 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Охтирського управління ГУДФС у Сумській області № 0006815113 від 31.10.2018 р.
Прийняти  в цій частині постанову, якою задовольнити  позовні вимоги ОСОБА_1 .
Скасувати рішення Охтирського управління ГУДФС у Сумській області № 0006815113 від 31.10.2018 р.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від  20.10.2020 р. по справі № 480/3091/20 залишити  без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 832 (вісімсот тридцять дві) гривн  23 копійки та за подання апеляційної скарги у розмірі 1249 (одну тисячу двісті сорок дев`ять) гривень 35 копійок, а  всього 2081 (дві тисячі вісімдесят одну) гривню 58  копійок.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін