УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/482/20 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б. 
Категорія 19 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М.,        Талько О.Б.                
з участю секретаря судового засідання Коберник Л.С.,
                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №293/482/20 за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог: приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Доброльожи Віктора Віталійовича про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів оренди і дарування
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 04 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Бруховського Є.Б. у смт Черняхові,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів оренди і дарування.
Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500га. кадастровий номер 1825684400:004:0089 та накладення арешту на вищевказану земельну ділянку.  
Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.03.2020 задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій цивільній справі. Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,2500га, кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено будь-яким особам, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500га, кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.05.2020 вказану ухвалу суду роз`яснено в частині заборони вчиняти будь-які дії будь-яким особам щодо земельної ділянки площею 0,2500га, кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зазначено, що заборона вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки стосується усіх фізичних осіб, у володінні яких перебуває земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, а також суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та будь-яких інших осіб, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальних органів, нотаріусів та інших органів чи осіб, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію права власності та/або інших речових прав, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у т.ч. реєстрацію за правочинами щодо передачі у володіння та/або користування) щодо вищевказаної земельної ділянки площею 0,2500га., кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
21.12.2020 ОСОБА_1 звернулася із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову та просила заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 12.03.2020, скасувати в частині заборони будь-яким особам, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500га, 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обгрунтування клопотання зазначила, що суд, застосувавши заходи забезпечення позову, фактично заборонив власнику земельної ділянки ОСОБА_1 володіти, розпоряджатись на користуватись даною земельною ділянкою. ОСОБА_1 не має наміру будь-яким чином відчужувати спірне майно, натомість бажає ним користуватись для власних потреб. Вказала, що предметом спору у даній справі є спір про право власності, а заборона користуватись земельною ділянкою її законному власнику є обмеження конституційних прав, за відсутності на те потреби, адже позивач не вказує яким чином невжиття судом заходів забезпечення позову в частині обмеження користування земельною ділянкою її власнику, утруднить чи зробить неможливим виконання в подальшому рішення суду. Крім того, зазначила, що розгляд справи відбувається протягом тривалого часу і вона як власник земельної ділянки не може нею користуватись, отримувати від неї користь та використовувати її для особистих потреб. Зосередила увагу на тому, що судом не вжито заходи зустрічного забезпечення, а позивач у справі не надавав свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову, всупереч п. 6 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у зв`язку із чим вважала, що вона безпідставно була позбавлена будь-яких прав щодо своєї власності і що ніхто їй цього не компенсує. Також зазначила, що позивач безпідставно користується належною їй ( ОСОБА_1 ) земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур, чим фактично зловживає вжитими заходами забезпечення позову. Зазначені обставини обґрунтовують необхідність скасування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 04 січня 2021 року скасовано заходи забезпечення позову в частині заборони будь-яким особам, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500 га, 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вжитих за ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.03.2020 року.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати. Зазначає, що незважаючи на наявність ухвали про забезпечення позову ОСОБА_1 намагається порушити її право на користування спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди між нею та попереднім власником земельної ділянки - ОСОБА_3 , який є чинним. Вказує, що ОСОБА_1 як новий власник земельної ділянки згідно оскаржуваного договору дарування, здійснює їй перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою. Посилається на те, що суд першої інстанції, скасовуючи заходи забезпечення позову не врахував що вона ( ОСОБА_2 ), правомірно користується спірною земельною ділянкою, а відповідачі взагалі заперечують її право на неї. 
Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.
В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Демчик Н.О. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.
ОСОБА_1 та її представник адвокат Костик В.В. проти апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову.
Інші учасники судового розгляду до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із такого.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсним державний акт серії ЯЕ №736904 на право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та розташована в АДРЕСА_1 , виданого 17 грудня 2009 року на ім`я ОСОБА_3 , припинити право власності ОСОБА_3 на цю земельну ділянку і скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним договір оренди землі від 30.08.2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 у строкове платне користування вказану земельну ділянку, припинити право оренди ОСОБА_2 на цю земельну ділянку і скасувати державну реєстрацію права оренди на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним договір дарування вищевказаної земельної ділянки, укладений 04.11.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Доброльожею Віктором Віталійовичем, припинити право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку і скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500га. кадастровий номер 1825684400:004:0089 та накладення арешту на вищевказану земельну ділянку.  
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 12.03.2020 задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій цивільній справі. Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,2500га, кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено будь-яким особам, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500га., 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.05.2020 роз`яснено в частині заборони вчиняти будь-які дії будь-яким особам щодо спірної земельної ділянки та зазначено, що заборона вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки стосується усіх фізичних осіб, у володінні яких перебуває спірна земельна ділянка площею 0,2500 га, 1825684400:08:004:0089, а також суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та будь-яких інших осіб, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Звертаючись із заявою про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 вказала, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки стосується усіх фізичних осіб, у володінні яких перебуває спірна земельна ділянка площею 0,2500 га, 1825684400:08:004:0089, порушує її права як власника нерухомого майна та наявність такого виду забезпечення як арешт спірної земельної ділянки є достатнім.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на нерухоме майно (земельну ділянку) вже є перешкодою для вчинення будь-яких дій, зокрема відчуження, поділ або об`єднання спірної земельної ділянки та дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову в частині заборони будь-яким особам, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500 га, 1825684400:08:004:0089, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України  поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є  накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами стосовно визнання правочинів недійсними, предметом якого є забезпечене майно, триває до теперішнього часу. 
Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач просила зокрема заборонити вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,2500га кадастровий номер 1825684400:004:0089 та накласти арешт на вищевказану земельну ділянку.  
Таким чином, ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову фактично заявила вимоги про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою.
Водночас, відповідно до договору дарування від 04.11.2019 власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 1825684400:08:004:0089, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та розташована в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Позивач звернуласяся до суду з вимогою забезпечити позов, предметом якого фактично є оспорювання права власності, шляхом заборони власнику користуватись його майном, що є порушенням прав останнього на володіння, користування та розпорядження майном як власника.
Суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову не має процесуальної можливості вирішувати питання з приводу права володіння та користування належним відповідачу майном.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування заходів забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які дії, оскільки вказаний позов забезпечений зокрема шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, а тому колегія суддів вважає таке забезпечення достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.
Таким чином ухала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального законодавства та в розумінні положень ст. 375 підстави для її скасування відсутні. 
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

 Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 04 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 22.03.2021.

Головуючий Судді