ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2021 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 2-474/10
Номер провадження: 22-ц/819/464/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Кузнєцової О.А.
Радченка С.В.
секретар    Плохотніченко А.В.
учасники справи: 
позивач – Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк»,
відповідачі – ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Лотос-Альфа» на заочне рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 березня 2010 року, у складі судді Мусулевського Я.А., у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа» про стягнення боргу за договором кредиту 
ВСТАНОВИВ:
         Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа» , посилаючись на те, що 29 листопада 2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 11085501000, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в іноземній валюті у сумі 150 000 доларів США строком до 29 листопада 2017 року. Через невиконання взятих на себе зобов`язань станом на 02 жовтня 2009 рік у відповідача існує заборгованість по сплаті відсотків та суми кредиту у розмірі 1191980,51 гривень, з яких 126 117,66 доларів США, що еквівалентно 1 01076,34 гривень - сума заборгованості за простроченим кредитом, 19641,56 доларів США, що еквівалентно 157300,25 гривень - сума заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 1443,65 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 1627,27 доларів США, що еквівалентно 13032,75 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки від 29 листопада 2006 року, згідно якого ПП «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа»  виступило поручителем ОСОБА_1 і взяло на себе зобов`язання перед АКІБ " УкрСиббанк" відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань.
За таких обставин позивач просив суд стягнути на користь банку у солідарному порядку з відповідачів заборгованість в сумі 1191980,51 гривень та судові витрати в розмірі 1820 гривень.
Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 березня 2010 року позов задоволено,  стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа»  на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором від 29 листопада 2006 року про надання споживчого кредиту № 11085501000  в сумі 1191980,51 гривень, а також судові витрати в розмірі: 1700грн судового збору та 120 грн витрат на ІТЗ судового процесу.
27 травня 2019 року представник ПП «Лотос-Альфа» звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про скасування заочного рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 березня 2010 року. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року відновлено втрачене судове провадження у цивільний справі №2-474/10, що розглядалася Комсомольським районним судом м.Херсона, за позовом АКІБ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа» про стягнення боргу за договором кредиту на підставі дослідженої в судовому засіданні копії обліково-статичної картки та оригіналу судового рішення, що зберіглося в архіві суду в частині повного тексту оригіналу заочного судового рішення Комсомольського районного суду м. Херсона у складі суду головуючий суддя Мусулевський Я.А. від 10 березня 2010 року про задоволення позову, яке долучено до матеріалів справи щодо відновлення втраченого провадження.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2020 року поновлено представнику Приватного підприємства "Лотос-Альфа" пропущений строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Заяву Приватного підприємства "Лотос-Альфа" про перегляд заочного рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2010 року залишено без задоволення.
З апеляційною скаргою на заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2010 року звернулось Приватне підприємство «Лотос-Альфа». Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у травні 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» пред`явив вимогу про дострокове ( не пізніше двох днів з дня отримання вимоги) повернення всієї заборгованості за кредитним договором № 11085501000 від 29 листопада 2006 року, однак до суду з позовом до боржника та поручителя звернувся лише у 2010 році. Таким чином, надіславши письмову вимогу про дострокове повернення заборгованості банк змінив строк виконання зобов`язання і був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. В зв`язку з пропущенням шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя порука припинилися, а відтак кредитор (банк) втратив право вимагати від ПП «Лотос-Альфа» повернення боргу за кредитним договором. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив заочне рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ПП «Лотос-Альфа» про стягнення заборгованості відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» вказує, що поручитель за кредитним договором ПП «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа» було обізнано про ухвалене заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2010 року, оскільки позичальник ОСОБА_1 , яка приймала участь в судовому засіданні при постановленні ухвали суду від 25 березня 2014 року, якою було змінено сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа у вказаній справі, є засновником ПП «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа». Рішення суду було доступне в Єдиному реєстрі судових рішень і звернувшись з апеляційною скаргою в 2020 році на рішення суду від 10 березня 2010 року відповідач діє недобросовісно та зловживає своїми процесуальними правами.
Вказує, що пред`явлення вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором не передбачає зміни строку виконання всього зобов`язання. Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі позичальник повинна була здійснювати до 29 числа кожного місяця строку кредитування до 29 листопада 2017 року, тому обрахування встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя починається з часу несплати кожного з платежів. Отже підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, з мотивів вказаних поручителем в апеляційній скарзі відсутні.
З матеріалів, що додані до заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 квітня 2014 року, замінено сторону виконавчого провадження  з примусового виконання виконавчого листа  № 2-474/10 виданого 10.03.2010 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 , ПП «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос- Альфа» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 1191980,51 гривень, а також судові витрати в розмірі 1700 гривень судового збору та 120 гривень ІТЗ судового процесу із стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника  ТОВ «Кей Колект» на підставі договору факторінгу № 2 від 13.02.2013 року. 
23 липня 2021 року до Херсонського міського суду Херсонської області звернувся адвокат Левіт В.С. представник ОСОБА_2 з заявою про залучення до участі у справі ОСОБА_2 . Заява обґрунтована тим, що на підставі заочного рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2010 року постановою державного виконавця від 14 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № ВП 52208668. В межах примусового виконання вказаного рішення суду були проведені прилюдні торги, на яких ОСОБА_2 придбала нерухоме майно, що належало ПП «Лотос-Альфа», а саме: будівлі товарно-молочної ферми, вартістю 1 092 877 гривень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, № 252, що видане приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Вороніною О.Ю. (26-29, 10).        
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, на стороні стягувача АТ «Укрсиббанк», ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».
Заслухавши доповідача, пояснення представників ПП «Лотос- Альфа» та ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
Згідно з частиною четвертої статті 559 ЦК України, у редакції чинній на час дії спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.
Оскільки ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року відновлено втрачене судове провадження у вказаній цивільний справі лише в  частині повного тексту оригіналу заочного судового рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2010 року колегія суддів виходить з даних, що вказані в оскаржуваному рішенні.
Судом першої інстанції було встановлено, що 29 листопада 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 11085501000, відповідно до п.1.1. якого відповідачу був споживчий кредит в розмірі 150 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2017 року. Згідно договору відповідач зобов`язався кожного місяця сплачувати нараховані проценти та суму основного боргу.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки від 29 листопада 2006 року, згідно якого ПП «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа»  виступило поручителем ОСОБА_1 і взяло на себе зобов`язання перед АКІБ " УкрСиббанк" відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань.
Через невиконання взятих на себе зобов`язань станом на 02 жовтня 2009 рік у відповідача існувала заборгованість по сплаті відсотків та суми кредиту у розмірі 1191980,51 гривень, з яких 126 117,66 доларів США, що еквівалентно 1 01076,34 гривень - сума заборгованості за простроченим кредитом, 19641,56 доларів США, що еквівалентно 157300,25 гривень - сума заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 1443,65 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 1627,27 доларів США, що еквівалентно 13032,75 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції сторонами не було надано суду договір споживчого кредиту № 11085501000 укладений 29 листопада 2006 року та договір поруки від 29 листопада 2006 року, графік погашення кредиту тощо.
Також відсутній розрахунок суми заборгованості, з якого виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення від 10 березня 2010 року. Тобто відсутні дані за який період прострочення нарахована сума заборгованості за кредитом, процентам тощо.
Звернувшись до суду з апеляційною скаргою ПП «Лотос-Альфа» надало копію вимоги АКІБ «УкрСиббанк», оригінал якої було оглянуто судом апеляційної інстанції, про повернення заборгованості згідно з кредитним договором. 
Зі змісту вказаної вимоги вбачається, що банк звертається до ОСОБА_1 зазначаючи, що станом на 10 травня 2007 року нею не виконані зобов`язання зі сплати кредиту згідно з графіком погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. За нею існує заборгованість згідно вищевказаного кредитного договору, а саме: по сплаті кредиту у сумі - 3359,43 долари США, по сплаті відсотків за користування кредитом – 1956,40 доларів США, загальна сума – 5315, 83 долари США. В зв`язку з наведеним банк зазначив про зобов`язання позичальника не пізніше 2-х днів з дня отримання вимоги погасити всю заборгованість банку (а.с.14).
Отже, у вказаній вимозі не йде мова про погашення всього кредиту достроково та про зміну строку виконання зобов`язань за всім договором споживчого кредиту, а лише вимагається погашення заборгованості за кредитом, що утворилась станом на 10 травня 2007 року. 
Таким чином, відсутні підстави вважати, що, в зв`язку з не зверненням банку до позичальника протягом шести місяців після відправлення вказаної вимоги порука припинилась щодо всього договору.
Згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судом інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічна норма міститься й у ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII (частина шоста статті 81).
Оскільки в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості з якого виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити період нарахування стягнутих судом сум з поручителя та дотримання чи не дотримання банком строків припинення поруки щодо тих щомісячних платежів, строк сплати яких настав більше ніж за шість місяців до звернення банку з позовом до суду з вимогою до поручителя.
У суду апеляційної інстанції відсутні дані щодо можливого погашення заборгованості ОСОБА_1 вказаної у вимозі заборгованості, яка мала місце станом на 10 травня 2007 року.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що позивач звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості в тому числі до поручителя, просив стягнути заборгованість за кредитом поза межами дії поруки.
Відповідно, підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з поручителя відсутні.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в зв`язку зі знищенням за закінченням строку зберігання цивільної справи №2-474/10, що розглядалася Комсомольським районним судом м.Херсона, за результатом розгляду якої було ухвалено 10 березня 2010 року оскаржуване рішення, суди позбавлені можливості перевірити доводи ПП «Лотос-Альфа» щодо неповідомлення відповідача ПП «Лотос-Альфа» про розгляд справи та не направлення йому судом першої інстанції рішення по справі.
Згідно з частиною третьою статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Частиною першою статті 44 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У § § 46, 47 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § § 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (§ 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, заява № 8371/02).
ЄСПЛ у § 34 рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, зауважив, що норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, §§ 22,23).
З матеріалів, що надійшли на розгляд до суду апеляційної інстанції вбачається, що позичальник – відповідач ОСОБА_1 є засновником ПП «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа», керівником якого був та на даний час є ОСОБА_3 (а.с.107-110, 153)
Зі змісту ухвали Комсомольського районного суду м.Херсона від 25 березня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 приймала участь в судовому засіданні під час розгляду справи про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваного наразі рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 березня 2014 року. 
З матеріалів справи слідує, що 14 вересня 2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 березня 2014 року щодо боржника ПП Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа» та 25 квітня 2019 року було реалізовано майно ПП «Лотос-Альфа» з електронних торгів. 
З наведеного слідує, що засновнику та керівнику ПП «Лотос-Альфа» було достовірно відомо про існування оскарженого рішення ще до звернення до суду з заявою про скасування заочного рішення та відновлення втраченого судового провадження, і у разі добросовісного виконання ПП «Лотос-Альфа» своїх процесуальних прав та обов`язків та оскарження рішення суду до закінчення строків зберігання судової справи, суд апеляційної інстанції мав би можливість перевірити в повному обсязі оскаржуване рішення суду на підставі тих матеріалів справи, з яких виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення 10 березня 2010 року.
За даних обставин, підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.  
Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Лотос-Альфа» залишити без задоволення.
Заочне рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 березня 2010 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.        

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова 

С.В. Радченко