У х в а л а        
18 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 460/3298/14-ц
 
провадження № 61-2394 ск 21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 квітня 2020 року 
та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, про виселення тимчасових мешканців із жилого приміщення; зустрічним позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, Другої львівської державної нотаріальної контори, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно недійсними та визнання права власності на будинок, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08 квітня 
2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 квітня 
2020 року залишено без змін. 
06 лютого 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
 ОСОБА_1 подано касаційну скаргу (надійшла 16 лютого 2021 року), в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки згідно відбитку штампу на поштовому конверті подана 06 лютого 2021 року.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції вона отримала лише 
12 січня 2021 року, надавши відповідні докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.
Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у ній не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, 
їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання 
чи перебування (для фізичних осіб), зокрема: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх місце проживання чи перебування, а також орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області, Друга львівська державна нотаріальна контора, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації 
та експертної оцінки», реєстраційна служба Головного управління юстиції 
у Львівській області та їх месцезнаходження.
У порушення частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги 
не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, зокрема, для ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області, Друга львівська державна нотаріальна контора, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстраційна служба Головного управління юстиції у Львівській області. 
Також, як убачається із тексту касаційної скарги, заявник не погоджується 
із рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08 квітня 
2020 року та постановою Львівського апеляційного суду від 01 грудня 
2020 року. Проте, у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд.
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги щодо дати оскаржуваних судових рішень та надіслати її копію для всіх осіб, які беруть участь у справі.
Крім того, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте 
не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин, ОСОБА_1 необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену реакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.
Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір 
у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
(у редакції на час вчинення процесуальної дії) судовий збір справляється 
у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2014 року мінімальна заробітна плата була встановлена
у розмірі 1 218 грн.
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 
1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до абзацу другого пункту 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до якого у разі якщо 
в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само 
з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.
Як убачається із змісту касаційної скарги, заявник не погоджується 
із судовими рішеннями, які прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми, таким чином (243 грн 60 коп.*3)*200% = 1 461 грн 60 коп.).
Заявником сплачено судовий збір за подання даної касаційної скарги у розмірі 243 грн 60 коп.
Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі заявникові необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 218 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК
у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 квітня 
2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 01 грудня 
2020 року. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 квітня 2020 року 
та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 18 березня  
2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                       Б. І. Гулько