ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/8925/20 
Номер провадження 22-ц/816/378/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,
у присутності :
позивача - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Нікітченко Євгенії Вікторівни 
представників відповідача: ОСОБА_2 , адвоката Іванченка Михайла Михайловича, 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області  на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 жовтня 2020 року, ухвалене  у складі судді Косолап М.М. у  м. Суми, повний текст якого складено 20 жовтня 2020 року,      
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 листопада 2019 року по 20 липня 2020 року включно у розмірі 41 980 грн 72 коп. та 10 000 грн моральної шкоди. 
Свої вимоги мотивувала тим, що постановою Сумського апеляційного суду від 18 травня 2020 року визнано незаконним наказ від 24 жовтня 2019 року №123-к Комунального некомерційного підприємства «Сумська центральна районна лікарня» Сумської районної ради Сумської області (далі по тексту - КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО) про її звільнення за власним бажанням 31 жовтня 2019 року за її згоди за ст. 38 КЗпП України на підставі поданої нею заявою. Відповідачем 21 липня 2020 року видано наказ про її поновлення на посаді медичної сестри, проте без виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є порушенням трудового законодавства. Крім того, незаконним звільненням її було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000 грн.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2019 року по 20 липня 2020 року включно у розмірі 41 980 грн 72 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, та 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди. 
Стягнуто з КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО на користь держави судовий збір у розмірі 1681 грн 60 коп. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивача було правомірно звільнено із роботи, вона не реалізувала свого права на відкликання заяви за власним бажанням та не вийшла на роботу 01 листопада 2019 року. Звертаючись до суду з попереднім позовом, ОСОБА_1 мала на меті не поновлюватися на роботі, а змінити формулювання причин звільнення. Вважає, що період з 01 листопада 2019 року по 20 липня 2020 року фактично не є вимушеним прогулом, так як звільнення позивача відповідало її волі припинити трудові відносини. Також вказує на те, що позивачем не наведено доказів на підтвердження наявності об`єктивних обставин, які перешкоджали б їй працевлаштуватися у вказаний період. 
Представником позивача ОСОБА_1 - Нікітченко Є.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржене судове рішення залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача її представника , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що визнання постановою Сумського апеляційного суду від 18 травня 2020 року незаконним наказу про звільнення ОСОБА_1 , у відповідності до положень ст. 235 КЗпП України є правовою підставою для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період з 01 листопада 2019 по 20 липня 2020 року включно.
Крім того, врахувавши характер та обсяг страждань ОСОБА_1 , тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках, їх негативні наслідки з вини відповідача, внаслідок порушення її трудових прав, визнання незаконним наказу про звільнення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2000 грн.
Колегія суддів погоджується з такими суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 24 жовтня 2019 року  КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО видано наказ № 123-к про звільнення ОСОБА_1 - сестри медичної поліклініки за власним бажанням 31 жовтня 2019 року з її згоди за ст. 38 КЗпП України на підставі її заяви (а.с. 64).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1  про зміну формулювання причини звільнення з роботи та стягнення вихідної допомоги (а.с. 9 - 10).
Постановою Сумського апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2020 року рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 20 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними формулювання причин звільнення ОСОБА_1 зазначені в наказі від 24 жовтня 2019 року № 123 - к КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО «за власним бажанням ст. 38 КЗпП України» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано цей наказ незаконним (а.с. 11 - 14).
28 травня 2020 року ОСОБА_1 було подано заяву про поновлення її на займаній посаді сестри медичної поліклінічного відділення з 01 червня 2020 року та оплату вимушеного прогулу у період з 01 листопада 2019 року по 29 травня 2020 року (а.с. 15).
Листом від 29 травня 2020 року КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО повідомила позивача про те, що Сумським апеляційним судом було прийнято рішення від 18 травня 2020 року щодо визнання незаконним наказу про звільнення від 24 жовтня 2019 року № 123-к, однак, питання про поновлення її на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу вирішене не було. Тому, з метою додержання трудового законодавства та в подальшому недопущення порушення чинного законодавства України, до Сумського апеляційного суду направлена заява про роз`яснення рішення. Після надходження відповіді буде прийнято рішення по суті (а.с. 16).
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 15 липня 2020 року заяву КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО про роз`яснення судового рішення залишено без задоволення (а.с. 61 - 62).
21 липня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до директора КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО із заявою про поновлення її на займаній посаді сестри медичної поліклінічного відділення з 21 липня 2020 року та оплату вимушених прогулів з 01 листопада 2019 року по 20 липня 2020 року (а.с. 17).
Наказом КНП «Сумської ЦКРЛ» від 21 липня 2020 року № 68-к ОСОБА_1 поновлено на посаді сестри медичної поліклініки 21 липня 2020 року без виплати вимушеного прогулу на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 18 травня 2020 року по справі № 592/17566/19 згідно якої визнано незаконним наказ від 24 жовтня 2019 року № 123-к КНП «Сумська ЦРКЛ» СРРО «Про звільнення ОСОБА_1 - сестри медичної поліклініки за власним бажанням». Підстава: заява ОСОБА_1 від 21 липня 2020 року, постанова Сумського апеляційного суду від 18 травня 2020 року по справі № 592/17566/19 (а.с. 19).
Згідно довідки КНП «Сумська ЦКРЛ» СРР СО від 02 червня 2020 року середня заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01 травня 2019 року по 31 жовтня 2019 року складає 4274,88 грн . Розмір середньоденної заробітної плати за цей період складає 255,98 грн (а.с. 20).
Статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта).
Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 81, ч. 4 ст. 82 ЦПК України, кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Як правильно вказав суд першої інстанції, незаконність наказу від 24 жовтня 2019 року, яким було звільнено ОСОБА_1 із зайнятої посади встановлено постановою Сумського апеляційного суду від 18 травня 2020 року, яка набрала законної сили та сторонами в касаційному порядку не оскаржувалася, а тому посилання відповідача у доводах апеляційної скарги на правомірність звільнення відповідача є таким, що не заслуговує на увагу. 
       Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з постановою Сумського апеляційного суду від 18 травня 20020 року, яка була прийнята в межах іншої судової справи між тими самими сторонами. 
       У зв`язки з чим колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу те, що порядок оскарження судових рішень, визначено положенням ЦПК України, зокрема, постанова апеляційного суду може бути переглянута в касаційному порядку Верховним Судом. 
Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями надавати правову оцінку обставинам, які були встановлені судом рішення, що набрали законної сили, під час апеляційного перегляду судових рішень, ухвалених в рамках іншої судової справи.
Не надання позивачем доказів про наявність обставин, які перешкоджали їй працевлаштуватися, на переконання колегії суддів, не є підставою для відмови у стягнені з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки здійснення такої виплати випливає з самого факту прийняття відповідачем незаконного наказу про звільнення позивача. 
При визнанні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом першої інстанції було дотримані вимоги 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та не ставиться під сумнів відповідачем в доводах апеляційної скарги. 
З огляду на встановлені порушення трудових прав позивача, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України для стягнення з відповідача моральної шкоди, а її розмір відповідає засадам виваженості, розумності та справедливості. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну Комунального некомерційного підприємства «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області залишити без задоволення, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складене 10 березня 2021 року .

Головуючий -                                                                                О. І. Собина

Судді:                                                                                               В.І. Криворотенко

                                                                               О.Ю. Кононенко