ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 березня 2021 року           справа №200/6569/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В.,  Казначеєва Е.Г.,  секретаря судового засідання  Тішевського В.В., за участю представника відповідача  Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 р.  (у повному обсязі складено 28 грудня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі  № 200/6569/20-а (головуючий І інстанції суддя Аканов О.О.)   за позовом   фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   до   Головного управління ДПС у Донецькій області про  визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення №  0001053201 від 08.05.2020 про застосування штрафних (фінансових санкцій) на суму 17000 грн.,

                                     В С Т А Н О В И В:

13 липня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1  звернулась до суду з   позовною заявою  до   Головного управління ДПС у Донецькій області, в якій, з урахуванням уточнень,  просила  визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 0001053201 від 08.05.2020 про застосування до неї штрафних санкцій на суму 17000, 00 грн.; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-5, 30-34).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 200/6569/20-а позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № 0001053201 від 08.05.2020 про застосування штрафних (фінансових санкцій) на суму 17000 грн.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 136-138).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та  ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст. ст. 61, 80 Податкового кодексу України, абз. 21-22 ст. 1, ч. 37 ст. 15 Закону № 481/95-ВР та зазначає, що станом на 17.04.2020 року під час фактичної перевірки магазину ФОП ОСОБА_1 позивач не має ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 та не має довідки місць зберігання алкогольних напоїв, внесених до Єдиного реєстру.
Апелянт зазначає, що у відповідності до вищезазначених норм підставою для внесення місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до Єдиного реєстру є здійснення зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в приміщенні, яке використовується для їх зберігання. При цьому, у разі зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Посилається на рішення Верховного Суду, зазначені у постановах від 20 червня 2019 року у справі № 804/4967/16, від 12.03.2019 року у справі № 802/1152/15-а, від 17.07.2019 року у справі № 0840/3758/18.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення,  а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав. 
Позивач  до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги,  відзив і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців  позивач є фізичною особою-підприємцем, має  ідентифікаційний код, основним видом економічної діяльності є 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах (а.с. 15).
Позивачу  видано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами з терміном дії з 08.02.2020 до 08.02.2021  (а.с. 13).
17.04.2020 Головним управлінням ДПС у Донецькій області видано наказ № 548 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та видано направлення на перевірку від 17.04.2020 №537 № 538 (а.с. 56-58).
 17.04.2020 Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведена фактична перевірка з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями тютюновими виробами  та /або пального в магазині, в якому здійснює підприємницьку діяльність позивач за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами даної перевірки складено акт від 22.04.2020 року № 0050/05/99/19/32/ НОМЕР_1 . 
Перевіркою  вказано на порушення ст. 15 закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального» (зі змінами) в частині зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру. Перелік напоїв внесено до додатку № 1 до акту перевірки, який був складений 17.04.2020. Продавець ОСОБА_2 відмовилась від підпису додатку № 1. Станом на 17.04.2020 ФОП ОСОБА_1 не має ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 та не має довідки місць зберігання алкогольних напоїв, внесених до Єдиного реєстру. Надати пояснення щодо встановленого порушення продавець ОСОБА_2 відмовилась. Ціна на алкогольні напої зазначена зі слів продавця, оскільки за відсутності дозвільних документів алкогольні напої не знаходяться на полиці та не мають цінників (а.с. 7-8, 50-53).
17.04.2020 Головним управлінням ДПС у Донецькій області складено акт про те, що керівник господарювання або інша уповноважена особа, а у випадку їх відсутності - особа, уповноважена здійснювати розрахункові операції ФОП ОСОБА_1 , продавець ОСОБА_2 відмовилась від підпису у направленні на перевірку від 17.04.2020 без надання пояснень (а.с. 55).
 На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 року № 0001053201, яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 17000,00 гривень на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального» (а.с. 6).
 Спірним питанням даної справи є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 08.05.2020 року № 0001053201. 
При вирішенні справи  суд виходить з наступного.
За унормуванням статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР   роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів,      а      також:      для      юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного      державного      реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
 До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.
 Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.
Частиною 2 статті 17 Закону встановлена відповідальність за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000 гривень.
 Статтею 1 цього Закону визначено, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
За таких обставин суд  апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що норми про зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, мають відношення до суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють реалізацію алкогольних напоїв, їх виробляють чи отримують спирт для забезпечення виробничих та інших потреб. 
Штрафні санкції за зберігання алкогольних напоїв у місцях не внесених до Єдиного реєстру можуть бути застосовані до суб`єктів, що здійснюють процес виробництва алкогольних напоїв, оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями та вимушені зберігати алкогольну продукцію у певних місяцях.
 Як вбачається з акту перевірки, позивачу у справі не видавалися ліцензії на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями.
Як вже зазначалось раніше,  позивачу  видано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами з терміном дії з 08.02.2020 до 08.02.2021  (а.с. 13).
Таким чином, суд першої інстанції  дійшов правомірного висновку, що позивач у справі не є суб`єктом правопорушення.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з фотоматеріалів, які знаходяться в матеріалах справи, не вбачається, що вони були зроблені  у торговому приміщенні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , тому   не можуть бути належним доказом наявності у торговому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2  алкогольних напоїв. 
Відповідачем не надано жодних доказів, які спростовують вищевикладене та підтверджують встановлене відповідачем порушення, яке покладено в основу складення акта перевірки, на підставі якого прийняте рішення, яке є предметом оскарження в даній справі.
  Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 814/1755/16-а.
У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, колегія суддів зазначає, що представник відповідача  в апеляційній скарзі послався на правову позицію Верховного Суду викладену в постановах від 20 червня 2019 року у справі № 804/4967/16, від 12.03.2019 року у справі № 802/1152/15-а, від 17.07.2019 року у справі № 0840/3758/18.   
Але наведене не може сприйматися судом належним доказом у зазначеній справі, оскільки предмет розгляду даної справи не є тотожним з предметом розгляду у  вказаних справах.
За унормуванням ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, наведені вище доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та не приймаються судом в якості беззаперечних та є такими, що не підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що  відповідачем неправомірно  прийняте  податкове повідомлення-рішення  № 0001053201 від 08.05.2020 про застосування до позивача  штрафних санкцій на суму 17000, 00 грн.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не вважаються переконливими з правової точки зору і є безпідставними, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,                                     
                                           ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 р.    -  залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 р. у справі  № 200/6569/20-а -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення  складено 25 березня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                            Г.М. Міронова                  
                                                                                                               
Судді                                                                                                   І.В. Геращенко

                                                                                                            Е.Г. Казначеєв