ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року 
м. Київ
справа №120/4555/18-а
адміністративне провадження №К/9901/31454/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І. В.
суддів: Берназюка Я. О., Коваленко Н. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Мацького Є. М., суддів: Сушка О. О., Залімського І. Г. від 10.10.2019
у справі № 120/4555/18-а 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (далі також - відповідач), в якому просив:    визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо безпідставного встановлення розстрочки у виплаті суми перерахованої йому пенсії за вислугу років з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 42505,90 грн в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі також - Постанова №103, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити йому одноразову виплату суми перерахованої пенсії за вислугу років за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 42505,90 грн з нарахуванням компенсації втрати частини доходів станом на дату виплати цієї суми у відповідному місяці.
2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 позов задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області щодо встановлення на підставі Постанови № 103 порядку виплати суми пенсії, що перерахована ОСОБА_1 на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018 у справі № 127/26235/17; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 суми невиплаченої пенсії, перерахованої на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018 у справі № 127/26235/17, без застосування порядку виплати перерахованих сум, що встановлений пунктом 3 Постанови № 103, із компенсацією втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»  від 19.10.2000 №2050-III; стягнуто із відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн.
3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; ухвалено нову постанову в цій частині, якою відмовлено у задоволенні цієї позовної вимоги; у решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2019 залишено без змін. 
4. 13.11.2019 від позивача до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019, в якій просить її скасувати в частині, в якій скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні цієї позовної вимоги, і залишити в цій частині в силі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2019.
5. Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2019 відкрито касаційне провадження у справі.
6. 29.01.2019 від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якій просить залишити її без задоволення, скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
8. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018 у справі            № 127/26235/17, яке набрало законної сили 17.02.2018, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо непроведення перерахунку і виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області                  № 91803 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2016.
9. На виконання цього рішення суду 21.02.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу. За результатами перерахунку суму доплати до пенсії ОСОБА_1 визначено у розмірі 44332,34 грн.
10. Виплата перерахованих сум пенсії позивачу відкладена на підставі Постанови             № 103.
11. Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
12. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що дії відповідача щодо встановлення розстрочки у виплаті пенсії, перерахованої на підставі рішення суду, суперечать нормі про обов`язковість судових рішень, а також порушують міжнародні зобов`язання, що взяті Україною згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. У зв`язку із порушенням строків виплати присудженої судом пенсії, на думку позивача, наявні підстави для присудження йому компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати. Сума пенсії, яка перерахована ОСОБА_1 на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018 у справі № 127/26235/17, підлягає виплаті позивачу без застосування порядку та умов передбачених Постановою               № 103.
13. Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними, у правовідносинах з позивачем відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Суд першої інстанції, з висновками якого в частині погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що порядок виплати пенсії, передбачений абзацом другим пункту 3 Постанови № 103 не може змінювати конституційний принцип обов`язковості судових рішень та не може застосовуватися з метою визначення способу і порядку виплати пенсій, що перераховані особам на підставі судового рішення, що набрало законної сили. Щодо позовної вимоги про компенсацію позивачу втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати, то суд першої інстанції, задовольняючи її, виходив з того, що виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. У цій справі суд встановив, що нарахування позивачу пенсії відбулись у зв`язку із прийняттям пенсійним органом відповідного рішення на виконання судового рішення від 17.01.2018 у справі № 127/26235/17 за період з 01.01.2016. Відповідачем неправомірно та безпідставно порушено строки виплати позивачу нарахованих йому за рішенням суду сум пенсії, а тому позов підлягає задоволенню. Встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком. З огляду на передчасність доводів позивача про невиконання відповідачем судового рішення, суд не вбачав підстав для встановлення судового контролю за його виконанням.
15. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Виплата перерахованої пенсії позивачу відповідачем не здійснена, а отже відсутня виплата основної суми, за наявності якої можлива виплата суми компенсації.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ
16.          Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом під час розгляду справи не враховано, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону  України    від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №336/4675/17, від 03.07.2018 у справі №   521/940/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 12.06.2019 у справі №425/1162/17.
17.          У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18.          Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
19. Оскільки рішення суду апеляційної інстанції оскаржується лишу позивачем і тільки в частині, якою у задоволені позову відмовлено, суд касаційної інстанції переглядає зазначене судове рішення в межах касаційної скарги.
20. Разом із тим, колегія суддів зауважує, що касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 у частині задоволення позовних вимог відповідач не подавав, а відтак суд не надає оцінки доводам відповідача, викладеним у поданому ним відзиві на касаційну скаргу, оскільки такі стосуються правильності висновків судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову, сформованих у зазначених рішеннях, однак у цій частині судові рішення жодною зі сторін у справі не оскаржуються.
21. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22. Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
23. Згідно з приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
24. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).
25. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі також - Закон №2050-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації  всіх форм власності та господарювання  здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з  вини  власника  або  уповноваженого  ним органу (особи).
26. Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
27. Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
28. Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж  місяці, у  якому  здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
29. З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
30. Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
31. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
32. Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
33. Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
34. Враховуючи, що у цій справі судом апеляційної інстанції встановлено, що належні позивачу на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018 у справі № 127/26235/17 кошти за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 44332,34 грн є невиплаченими, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону №   2050-III задоволенню не підлягає.
35. Суд відхиляє посилання позивача на необхідність застосування у даній справі висновків, сформованих у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №336/4675/17, від 03.07.2018 у справі №   521/940/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 12.06.2019 у справі №425/1162/17, оскільки такі ухвалені у справах, фактичні обставини яких є відмінними, від тих, які встановлені у межах розгляду даної справи.
36. У цих судових рішеннях, на які посилається позивач у касаційній скарзі, судом касаційної інстанції не досліджувалося питання можливості виплати суб`єктом владних повноважень компенсації втрати частини доходів у зв`язку з протиправністю дій управлінь Пенсійного фонду України, що полягають у встановленні порядку виплати суми перерахованої пенсії за вислугу років на підставі Постанови № 103.
37. У цій же справі судами попередніх інстанцій встановлено протиправність таких дій відповідача та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити виплату позивачу суми невиплаченої пенсії без застосування порядку виплати перерахованих сум, що встановлений пунктом 3 Постанови № 103. 
38. У вказаній частині рішення судів попередньої інстанції не оскаржуються.
39. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
40. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
41. Суд при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
42. На підставі викладеного Верховний Суд констатує, що оскаржуване в частині судове рішення ухвалене із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
43. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	І.В. Желєзний Я.О. Берназюк  Н.В. Коваленко