ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4302/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
секретар судового засідання Лащенко Р.В. 
за участі представника позивача Земляного О.Ю.
представника відповідача Атрошенко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 р. (суддя Сліпець Н.Є., повне судове рішення складено 25.09.2020 р.) в справі № 160/4302/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровторма» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровторма» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2020 р. № 0002650502 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування  податком на прибуток по податковій декларації за півріччя  2019 р. на 5  631  112 грн.; № 0002630502 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 430  140 грн., в тому числі за основним платежем – 286  760 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 143  380 грн.; № 0002640502 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на додану вартість в розмірі 142  180,50 грн.; № 0004213307 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 942  411,72 грн.; № 0002670502 про збільшення суми грошового зобов`язання з орендній плати з юридичних осіб в загальному розмірі 10  882,76 грн., в тому числі за основним платежем – 8  706,21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 2  176,55 грн. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 р. позов задоволено частково, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2020 року №0002650502, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування ТОВ «Дніпровторма» податком на прибуток у розмірі 5 631 112 грн.; визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2020 року №0002630502, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Дніпровторма» з податку на додану вартість на 430 140 грн.; визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2020 року №0002640502, яким до ТОВ «Дніпровторма»  застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 142 180,50 грн.; визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2020 року №0004213307, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Дніпровторма»  з військового збору за штрафними (фінансовими) санкціями на 942 411,72 грн.; в  задоволенні  решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга містить виклад обставин справи та доводи, за якими відповідач заперечував проти позову. Апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції та не зазначено, які саме висновки є помилковими, а також в чому полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Дніпровторма» зареєстроване 27.09.1999 року як суб`єкт господарської діяльності Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість.
У період з 01.10.2016 року по 30.06.2019 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Дніпровторма» з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.06.2019 року, валютного законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.06.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 року по 30.06.2019 року, іншого законодавства з 01.10.2016 року по 30.06.2019 року.
За результатами документальної планової виїзної перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 04.12.2019 року №13905/04-36-05-02/30540104, у якому встановлені порушення:
- п.  189.1  ст.  189, п.  199.1  ст.  199 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 286 760 грн., у т.ч. за періоди за лютий 2017 року на суму 3 983,00 грн., за березень 2017 року на суму 51 870,00 грн., за квітень 2017 року на суму 15 643,00 грн., за травень 2017 року на суму 18 254,00 грн., за червень 2017 року на суму 15 484,00 грн., за липень 2017 року на суму 17 482,00 грн., за серпень 2017 року на суму 5 212,00 грн., за вересень 2917 року на суму 5 574,00 грн., за жовтень 2017 року на суму 5 947,00 грн., за листопад 2017 року на суму 6 342,00 грн., за грудень 2017 року на суму 6 942,00 грн., за січень 2018 року на суму 7 985,00 грн., за лютий 2018 року на суму 7 092,00 грн., за березень 2018 року на суму 7 100,00 грн., за травень 2018 року на суму 7 360,00 грн., за червень 2018 року на суму 14 169,00 грн., за липень 2018 року на суму 7 101,00 грн., за вересень 2018 року на суму 14 216,00 грн., за жовтень 2018 року на суму 7 128,00 грн., за листопад 2018 року на суму 7 201,00 грн., за лютий 2019 року на суму 21382,00 грн., за березень 2019 року на суму 7 235,00 грн., за квітень 2019 року на суму 7 243,00 грн., за травень 2019 року на суму 8 440,00 грн., за червень 2019 року на суму 11 275,00 грн.;
- пп.  134.1.1  п.  134.1  ст.  134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 5 631 112,00 грн., у т.ч. за 2 квартал 2018 року у сумі 1 110 051,00 грн., за 3 квартал 2018 року у сумі 1 165 647,00 грн., за 4 квартал 2018 року у сумі 982 686,00 грн., за 1 квартал 2019 року у сумі 949 187,00 грн., за 2 квартал 2019 року у сумі 1 423 541,00 грн.;
- пп.  201.10  ст.  201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством не зареєстровані податкові накладні, що тягне за собою накладення штрафу у розрахунковому розмірі в залежності від термінів порушення реєстрації накладних та незареєстрованої суми ПДВ;
- п.  288.2, п.  288.3, п.  288.5  ст.  288 Податкового кодексу України, в результаті чого  ТОВ «Дніпровторма» занижено орендну плату за земельні ділянки всього у сумі 8 706,21 грн., у т.ч. за 2017 рік у сумі 2 902,07 грн., за 2018 рік у сумі 2 902,07 грн., за 2019 рік у сумі 2 902,07 грн.;
- пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ  Податкового кодексу України в частині не перерахування до бюджету військового збору у загальній сумі 1 308 365,46 грн., у т.ч. по періодам: жовтень 2016 року - 51 218,98 грн., листопад 2016 року - 53 911,53 грн., грудень 2016 року 63 499,22 грн., січень 2017 року - 37 509,25 грн., лютий 2017 року - 55 068,42 грн., березень 2017 року - 59642,26 грн., квітень 2017 року - 47 950,96 грн., травень 2017 року - 58 834,07 грн., червень 2017 року - 74 563,14 грн., липень 2017 року - 76 443,09 грн., серпень 2017 року - 58 950,72 грн., вересень 2017 року - 81 520,19 грн., жовтень 2017 року 104 080,10 грн., листопад 2017 року - 75 461,13 грн., грудень 2017 року - 94 049,27 грн.,    січень 2018 року - 55 243,62 грн., лютий 2018 року - 45 993,11 грн., березень 2018 року - 48 765,50 грн., квітень 2018 року - 42 184,74 грн., травень 2018 року - 28 928,56 грн., червень 2018 року - 8 299,50 грн., липень 2018 року - 15 828,30 грн., серпень 2018 року - 9 576,35 грн., вересень 2018 року 17 176,87 грн., жовтень 2018 року - 17 105,92 грн., листопад 2018 року - 14 986,88 грн., грудень 2018 року - 12 473,78 грн.
На підставі вказаного акту перевірки від 04.12.2019 року контролюючим органом прийнято:
- податкове повідомлення-рішення №0002650502 від 27.01.2020 року, яким збільшено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі  5 631 112,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0002630502 від 27.01.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 430 140,00 грн., з яких 286 760,00 грн. - основний платіж, 143 380,75 грн. - штрафні санкції;
- податкове повідомлення-рішення №0002640502 від 27.01.2020 року, яким застосовано штраф у розмірі 50% за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 142 180,50 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0004213307 від 27.01.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 942 411,72 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0002670502 від 27.01.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати на 10 882,76 грн., з яких 8 706,21 грн. - основний платіж, 2 176,55 грн. - штрафні санкції.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Дніпровторма» звернулось до Державної податкової служби України зі скаргами на прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.01.2020 року №0002650502, №0002630502, №0002640502, №0004213307, №0002670502.
За результатами розгляду скарг Державна податкова служба України рішеннями від 02.04.2020 року №11996/6/99-00-08-05-04-06, від 09.04.2020 року №12816/6/99-00-08-05-01-06, від 07.04.2020 року №12535/6/99-00-08-05-06-06 залишила без змін податкові повідомлення-рішення від 27.01.2020 року №0002650502, №0002630502, №0002640502, №0004213307, №0002670502, а скарги - без задоволення.
Діяльність ТОВ «Дніпровторма» полягає в оптовій торгівлі вторинною сировиною та доведенні такої вторинної сировини до необхідних якісних характеристик (підготовка, пресування, сортування тощо).
У періоді, що  перевірявся, позивач мав господарські відносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг №1 від 19.04.2018 року, відповідно до умов якого фізична особа-підприємець ОСОБА_2 як виконавець зобов`язався за плату надати ТОВ «Дніпровторма» як замовнику послуги з сортування вторинної сировини.  
Судом першої інстанції зазначено, що висновок контролюючого органу щодо завищення ТОВ «Дніпровторма» від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток грунтується виключно на тому, що ОСОБА_1 є штатним працівником ТОВ «Дніпровторма» та відповідно до звітів за формою 1-ДФ останньому здійснюється нарахування та виплата заробітної плати.
Суд першої інстанції визнав доведеним факт надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 послуг позивачу із сортування вторинної сировини належним чином оформленими первинними документами, зокрема, актами надання послуг, платіжними документами про перерахування вартості послуг, а також іншими документами, які підтверджують проведення з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 інструктажу з безпеки праці,  огляду лікаря, що було однією із передумов для впуску його на територію цеху сортування вторинної сировини, записами в журналах допуску ОСОБА_1 на територію цеху сортування вторинної сировини (табелі).
Враховуючи, що П(С)БО № 16 «Витрати» підставою для відображення (нарахування) витрат в бухгалтерському обліку визначає факт понесення таких витрат, що виражається у зменшенні активів або збільшенні зобов`язань, що і відбувалося у випадку надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 послуг за договором № 1 від 19.04.2018 року, яке породжувало виникнення грошових зобов`язань у ТОВ «Дніпровторма» перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та зменшення активів внаслідок оплати послуг останнього, а ТОВ «Дніпровторма» при визначенні фінансового результату до оподаткування включало до витрат вартість послуг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у відповідних періодах та надання цією особою  послуг за договором безпосередньо призвели до зміни у складі зобов`язань та активів підприємства,  грошові кошти, які були отримані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1  за послуги за договором № 1 від 19.04.2018 року,  в повній сумі відображені в податкових деклараціях платника єдиного податку за відповідні періоди, з таких сум до бюджету був сплачений податок за ставкою 5%, суд першої інстанції дійшов висновку про не підтвердження контролюючим  органом порушення позивачем вимог податкового законодавства в цій частині, що й стало підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.01.2020 р. №0002650502, яким збільшено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 631 112,00 грн.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №0002630502, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 430 140,00 грн., з яких 286 760,00 грн. - основний платіж, 143 380,75 грн. - штрафні санкції.
Судом першої інстанції встановлено що підставою збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість став висновок контролюючого органу про заниження цього податку через те, що частково послуги оренди приміщень та придбання палива, відображені у складі податкових зобов`язань з податку на додану вартість в межах вартості послуг за договором, укладеним з ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат»,  не використовувались в оподатковуваних операціях.
Дослідивши господарські операції, здійснені позивачем на виконання цього договору, за яким позивачем надавались послуги з підготовки, пресування, транспортування вторинної сировини, інші тотожні послуги (операційно-експлуатаційні), пов`язані з доведенням сировини до необхідних якісних характеристик, встановивши використання в цих господарських операціях орендованих приміщень та паливно-мастильних матеріалів, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума податку на додану вартість, яка сплачувалася у складі вартості оренди та палива, повністю була відображена в податкових зобов`язаннях з цього податку в межах вартості послуг за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 року, що свідчить про відсутність недоплати податку на додану вартість до бюджету внаслідок здійснення таких операцій та відображення їх в обліку, тобто позивачем не допущено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість. 
Також судом першої інстанції вказано, що на суми податку на додану вартість, які  нараховані за 2016 рік, тобто до початку надання слуг за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 року з ПрАТ «Київський КПК»,  позивачем виписано та зареєстровано податкові накладні та, відповідно, нараховано податкові зобов`язання, зокрема, у складі вартості  послуг оренди приміщень за договором № 404-ДКП/14 від 30.10.2014 року з Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення ДМР за жовтень - листопад 2016 року та договором № 21 від 29.12.2016 року з ТОВ «Запоріжбудтранс» за грудень 2016 року, відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не допущено заниження податкових зобов`язань за жовтень 2016 року на 682,00 грн, за листопад 2016 року на 682,00 грн та грудень 2016 року на 1 035,00 грн.
Крім того, з січня по липень 2017 року позивачем виписані та зареєстровані в ЄРПН зведені податкові накладні, на підставі яких суми податку на додану вартість, в тому числі які наведені в акті перевірки та які були сплачені під час придбання пального та послуг з оренди, включалися до складу податкових зобов`язань відповідних періодів в повному обсязі, що підтверджується податковими накладними № 8 від 31.01.2017 року, № 9 від 31.01.2017 року,  № 11 від 28.02.2017 року, № 12 від 28.02.2017 року, № 13 від 28.02.2017 року, № 11 від 31.03.2017 року, № 12 від 31.03.2017 року, № 13 від 31.03.2017 року,  № 8 від 30.04.2017 року,  № 10 від 30.04.2017 року,  № 16 від 31.05.2017 року,  № 9 від 30.06.2017 року, № 10 від 30.06.2017 року,  № 11 від 30.06.2017 року,  № 8 від 31.07.2017 року,  всього позивачем донараховано податкових зобов`язань з податку на додану вартість за зведеними податковими накладними за січень-липень 2017 року на підставі  ст. 199 Податкового кодексу  України  на суму 328 691,97 грн., з яких за паливом - 130 569,82 грн., за орендою - 43 606,81 грн., що разом складає 174 176,63 грн.
В подальшому на підставі договору № 1856/44/0817 від 01.08.2017 року, умови якого сторони застосували до відносин між сторонами, які фактично виникли з 01.01.2017 року, позивачем в серпні 2017 року складено розрахунки коригування до наведених вище податкових накладних, якими зменшено суми податкових зобов`язань за ними.
Зазначене стало підставою для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 27.01.2020 року №0002630502 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 430 140,00 грн., з яких 286 760,00 грн. - основний платіж, 143 380,75 грн. - штрафні санкції.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №0002640502 від 27.01.2020 року, яким застосовано штраф у розмірі 50% за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму    142 180,50 грн., адже відповідачем не надано доказів застосування до ТОВ «Дніпровторма» штрафу на підставі п.  120-1.1  ст.  120-1 Податкового кодексу  України  та винесення відповідних податкових повідомлень-рішень за відсутність реєстрації податкових накладних протягом граничного строку, а також у зв`язку з відсутністю підстав для виписки податкових накладних на суми податку на додану вартість щодо вартості оренди та палива по ПрАТ «Київський КПК».
          Суд першої інстанції визнав протиправним застосування до позивача штрафних санкцій за платежем «військовий збір» податковим повідомленням-рішенням № 0004213307 з тих підстав, що військовий збір, який був нарахований та утриманий ТОВ «Дніпровторма» під час виплати доходу фізичним особам в готівковій формі, був перерахований позивачем до бюджету, однак із порушенням встановленого строку, тому відповідальність, передбачена п.  127.1  ст.  127 Податкового кодексу України,  не може бути застосована до спірних правовідносин.
Також судом першої інстанції вказано про необґрунтованість застосування розміру штрафу 50% та 75%, оскільки  у межах спірних правовідносин факт повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідачем жодним актом не встановлено та не зафіксовано, не надано доказів винесення податкових повідомлень-рішень, якими позивачу було б збільшено суми грошового зобов`язання, що передували прийняттю оскаржених податкових повідомлень-рішень, що вказує на безпідставне застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій по неутриманим і неперерахованим до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору в розмірах 50% та 75%.
          Разом з тим, суд першої інстанції визнав необґрунтованими позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення № 0002670502 від 27.01.2020 р. про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з оредної плати з юридичних осіб з тих підстав, що позивачем  в порушення п. 288.2, п. 288.3, п. 288.5  ст. 288 Податкового кодексу України  занижено орендну плату у сумі 8 706,21 грн., у т.ч. за 2017 рік у сумі    2 902,07 грн., за 2018 рік у сумі 2 902,07 грн., за 2019 рік у сумі 2 902,07 грн., через неправильне застосування коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, як складової нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
          Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог обґрунтованим, з огляду на наступне.
Основним видом діяльності ТОВ «Дніпровторма» (ЄДРПОУ 30540104) є оптова торгівля відходами та брухтом; відновлення відсортованих відходів. 
          Судом встановлено, що ГУ ДПС проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Дніпровторма» податкового законодавства за період з 01.10.2016 р. по 30.06.2019 р., валютного – за період з 01.10.2016 р. по 30.06.2019 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 р. по 30.06.2019 р., іншого законодавства з 01.10.2016 р. по 30.06.2019 р., результати якої оформлено актом № 13905/04-36-05-02/30540104 від 04.12.2019 р. 
          За висновками акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Дніпровторма»:
1) п. 189.1 ст. 189, п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 286  760 грн., в тому числі за лютий 2017 р. – 3  983 грн., за березень 2017 р. – 51  870 грн., за квітень 2017 р. – 15т 643 грн., за травень 2017 р. – 18  254 грн., за  червень 2017 р. – 15  484 грн., за липень 2017 р. – 17  482 грн., за серпень 2017 р. – 5  212 грн., за вересень  2-17 р. – 5  574 грн., за жовтень 2017 р. – 5  947 грн., за листопад 2017 р. – 6  342 грн., за грудень 2017 р. – 6  942 грн., за січень 2018 р. – 7  085 грн.. за лютий 2018 р. – 7  092 грн., за березень 2018 р. – 7  100 грн., за травень 2018 р. – 7 360 грн., за червень 2018 р. – 14  169 грн., за липень 2018 р. – 7  101 грн., за вересень 2018 р. – 14  216 грн., за жовтень 2018 р. – 7  128 грн., за листопад 2018 р. – 7  201 грн., за лютий 2019 р. – 21  382 грн., за березень 2019 р. – 7  235 грн., за квітень 2019 р. – 7  243 грн., за травень 2019 р. – 8  440 грн., за  червень2  019 р. – 11  275 грн.;  
           2) пп. 134.1.1 п. 134. 1 ст.1 34 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток  на загальну суму  5  631  112 грн., в тому числі за 2 квартал 2018 р. – 1  110  051 грн., за 3 квартал 2018 р. – 1  165  647 грн., за 4 квартал 2018 р. – 982  686 грн., за 1 квартал 2019 р. – 949  187 грн., за 2 квартал 2019 р. – 1  423  541 грн.;
           3) пп. 201.10 п. 201 Податкового кодексу України в частині не реєстрації  податкових накладних, що тягне за собою накладення штрафу у розрахунковому розмірі в залежності від термінів порушення реєстрації накладних та незареєстрованої суми податку на додану вартість;
           4) п. 288.2, п. 288.3, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України в частині заниження орендної плати за земельні ділянки в сумі 8  706,21 грн., в тому числі за 2017 р. – 2  902,07 грн., за 2018 р. – 2  902,07 грн., за 2019 р. – 2  902,07 грн.;
           5) пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині не перерахування до бюджету військового збору в загальній сумі 1 308 365,46 грн., в тому числі по періодам: жовтень 2016 р. – 51 218,98 грн., листопад 2016 р. – 53  011,53 грн., грудень 2016 р. – 63  499,22 грн., січень 2017 р. – 37  509,25 грн., лютий 2017 р. – 55  068,42 грн.,  березень 2017 р. – 59  642,26 грн., квітень 2017 р. – 47  950,96 грн., травень 2017 р. – 58  834,07 грн., червень 2017 р. – 74  563,14 грн., липень 2017 р. – 76  443,09 грн., серпень 2017 р. – 58  950,72 грн.,  вересень 2017 р. – 81  520,19 грн., жовтень 2017 р. – 104  080,1 грн.,  листопад 2017 р. – 75  461,13 грн., грудень 2017 р. – 94  049,27 грн., січень 2018 р. – 55  243,62 грн., люти1 2018 р. – 45  993,11 грн., березень 2018 р. – 48  765,5 грн., квітень 2018 р. – 42  184,74 грн., травень 2018 р. – 28  928,56 грн.,  червень 2018 р. – 8  299,5 грн., липень 2018 р. – 15  828,3 грн., серпень 2018 р. – 9  576,35 грн., вересень 2018 р. – 17  176,87 грн., жовтень 2018 р. – 17  105,92 грн., листопад 2018 р. – 14  986,88 грн., грудень 2018 р. – 12  473,78 грн.
ГУ ДПС на підставі приведеного акту перевірки 27.01.2020 р. прийняті податкові повідомлення-рішення: 
1)          № 0002650502 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування  податком на прибуток по податковій декларації за півріччя  2019 р. на 5  631  112 грн.;
2)          № 0002630502 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 430  140 грн., в тому числі за основним платежем – 286  760 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 143  380 грн.; 
3)          № 0002640502 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на додану вартість в розмірі 142  180,50 грн.; 
4)          № 0004213307 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 942  411,72 грн.; 
5)          № 0002670502 про збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб в загальному розмірі 10  882,76 грн., в тому числі за основним платежем – 8  706,21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 2  176,55 грн. 
            Підставою зменшення позивачу від`ємного значення об`єкта оподаткування  податком на прибуток по податковій декларації за півріччя  2019 р. на 5  631  112 грн. податковим повідомленням-рішенням № 0002650502 є висновок контролюючого органу про безпідставність віднесення сум, сплачених фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , до витрат  при визначенні фінансового результату до оподаткування.
          Судом встановлено, що ТОВ «Дніпровторма» укладено з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір про  надання послуг №1 від 19.04.2018 р., за умовами   якого фізична особа-підприємець ОСОБА_2 як виконавець зобов`язався за плату надати ТОВ «Дніпровторма» як замовнику послуги з сортування вторинної сировини.  (а.с. 179-182 т.1).
Договором, зокрема, передбачено, що за домовленістю сторін послуги (роботи) можуть надаватися (виконуватися) на території замовника ( АДРЕСА_1 ) (пункт 1.4).
На виконання пункту 4.2.1 договору ТОВ «Дніпровторма» 19.04.2018 р. визначило виконавцю технічне завдання із сортування вторинної сировини (а.с. 183 т.1).
На підставі звернення виконавця після проходження медичного огляду та первинного інструктажу з охорони праці останній допущений на територію цеху сортування вторинної сировини ТОВ «Дніпровторма» за адресою АДРЕСА_1 , де  відбувалося надання послуг сортування.
За змістом  акту перевірки контролюючий  орган зазначає, що згідно з актами виконаних робіт фізична особа-підприємець ОСОБА_1 щомісячно сортував вторинну сировину у кількості від 50 до 746 тон, у зв`язку з чим останньому необхідно було працювати 8-годинний робочий день та за одну добу відсортувати від 1,6 до 24 тон вторинної сировини, що фізично унеможливлює виконання даних послуг.
Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )  є платником єдиного податку 3 групи з 18.04.2018 р., здійснює діяльність, зокрема, з збирання безпечних відходів, відновлення відсортованих відходів тощо (а.с. 151 т.2).  
Технічним завдання від 19.04.2018 р., яке містить вимоги ТОВ «Дніпровторма» як замовника послуг до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо сортування вторинної сировини, передбачено, що послуга останнього полягала у відборі (внаслідок переважно візуального огляду) із наявних на складі обсягів макулатури зайвих матеріалів, які не відповідають вимогам технічних умов до якості певних марок макулатури. Виконання таких робіт потребує досконалого знання технічних вимог, які пред`являються до різних марок макулатури, та відповідного досвіду роботи у цій сфері, які і були наявні у ОСОБА_1 .
При цьому, виконання робіт із сортування вторинної сировини за договором № 1 від 19.04.2018 р. не потребувало фізичного переміщення всього відсортованого обсягу макулатури на складі та надмірного фізичного навантаження, що свідчить про очевидну можливість фізично виконати весь обсяг робіт.
Надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1  послуг за договором №1 від 19.04.2018 р. та їх оплата підтверджена актами надання послуг (а.с. 184-199 т.1), платіжними документами (платіжними дорученнями) (а.с. 200-250  т.1, 1-28 т.2).
В бухгалтерському обліку ці господарські операції відображені у журналі-ордері  і відомості по рахунку 6852 «Розрахунки з іншими кредиторами (у розрізі замовлень) за період з 01.04.2018 р. по 31.12.2018 р. (а.с. 29 т.2), за перше півріччя 2019 р. (а.с. 30 т.2)
Крім того, фактичне надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 послуг за вказаним договором, також підтверджується наступними документами, а саме:
зверненням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ім`я начальника дільниці ТОВ «Дніпровторма» з проханням надати дозвіл на доступ та знаходження на території цеху сортування вторинної сировини (а.с. 31 т.2);
проходженням ОСОБА_1 первинного інструктажу з безпеки праці, що підтверджується записом в журналі проходження інструктажу 19.04.2018 р. (а.с. 32 т.2);
проходженням ОСОБА_1  огляду лікаря, що було однією із передумов для впуску його на територію цеху сортування вторинної сировини;
- записами ОСОБА_1  в журналах допуску на територію цеху сортування вторинної сировини (табелі) (а.с. 33-150 т.2).
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин,  об`єктом оподаткування є:  прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджене  наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 р.  № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за № 27/4248 (далі - Положення).
Відповідно до пунктів 5-7 цього Положення витрати  відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
              Витратами   звітного   періоду  визнаються  або  зменшення активів,  або збільшення зобов`язань,  що призводить до  зменшення власного капіталу  підприємства  (за  винятком  зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками),  за умови,  що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
              Витрати визнаються витратами певного періоду  одночасно  з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо  прямо  пов`язати  з  доходом  певного періоду,  відображаються у складі витрат того звітного періоду,  в якому вони були здійснені.
Згідно з пунктом 9 Положення не  визнаються  витратами  й  не  включаються до звіту про фінансові результати: платежі  за  договорами комісії,  агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на  користь  комітента,  принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення  одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають   ознакам,  наведеним  у  пункті  6  цього  Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.
Пунктом 6 П(С)БО № 16 передбачено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Тобто, підставою для відображення (нарахування) витрат в бухгалтерському обліку  є факт понесення таких витрат, що виражається у зменшенні активів або збільшенні зобов`язань.
Позивачем як в ході податкової перевірки, так й ході судового розгляду справи належним чином оформленими первинними  документами  підтверджено фактичне  придбання послуг, їх обсяг та вартість.
В цьому випадку судом першої інстанції правильно вказано,  що  у ТОВ «Дніпровторма» внаслідок  надання послуг фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1  за договором № 1 від 19.04.2018 р. виникли грошові зобов`язання перед виконавцем, що потягло за собою  зменшення активів внаслідок оплати цих послуг.
Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції, що враховуючи, що П(С)БО № 16 «Витрати» підставою для відображення (нарахування) витрат в бухгалтерському обліку визначає факт понесення таких витрат, що виражається у зменшенні активів або збільшенні зобов`язань, що і відбувалося у випадку надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 послуг за договором № 1 від 19.04.2018 р., яке породжувало виникнення грошових зобов`язань у ТОВ «Дніпровторма» перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та зменшення активів внаслідок оплати послуг останнього, а ТОВ «Дніпровторма» при визначенні фінансового результату до оподаткування включало до витрат вартість послуг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у відповідних періодах та надання цією особою  послуг за договором безпосередньо призвели до зміни у складі зобов`язань та активів підприємства,  грошові кошти, які були отримані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1  за послуги за договором № 1 від 19.04.2018 р.,  в повній сумі відображені в податкових деклараціях платника єдиного податку за відповідні періоди, з таких сум до бюджету був сплачений податок за ставкою 5%, є непідтвердженним факт порушення позивачем вимог податкового законодавства в цій частині, що й стало підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.01.2020 р. №0002650502, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 631 112,00 грн.
          Стосовно доводів контролюючого органу про те, що ОСОБА_1 перебувавав в трудових правовідносинах з ТОВ «Дніпровторма» суд зазначає наступне.
Дійсно, ОСОБА_1  працював в ТОВ «Дніпровторма» з 09.06.2006 р. по 12.06.2020 р. менеджером з питань регіонального розвитку (а.с. 152-153 т.5). 
Разом з тим,  журналами допуску на територію цеху сортування вторинної сировини (табелями) доводиться, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 виконував роботи із сортування відходів поза межами робочого часу як штатного робітника позивача, а також у вихідні та святкові дні  (а.с. 33-150 т.2).
Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення від 27.01.2020 р. №0002650502, яким зменшено позивачу суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 631 112,00 грн.
Податковим повідомленням-рішенням від 27.01.2020 р.  №0002630502 ТОВ «Дніпровторма»  збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 430  140 грн., в тому числі за основним платежем – 286  760 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 143  380 грн.
Підставою збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість цим податковим повідомленням-рішення є висновок контролюючого органу про заниження позивачем податкового зобов`язання з цього податку внаслідок не включення позивачем частини суми податку на додану вартість, яка сплачена у вартості послуг оренди (195 273,00 грн.) та вартості пального (91 487,00 грн.)  в межах договору з ПрАТ «Київський КПК», до складу податкових зобов`язань на підставі  статті 199 Податкового кодексу України, оскільки частково такі послуги та пальне не використовувалися в оподатковуваних операціях.
Судом встановлено, що 01.08.2017 р. між ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» (далі – ПрАТ «Київський КПК»)  як замовником та ТОВ «Дніпровторма» як ввиконавцем укладено договір про надання послуг № 1856/44/0817, за умовами якого ПрАТ «Київський КПК» доручило, а ТОВ «Дніпровторма» взяло на себе зобов`язання за плату надати послуги з підготовки, пресування, транспортування вторинної сировини, інші тотожні послуги (операційно-експлуатаційні), пов`язані з доведенням сировини до необхідних якісних характеристик (а.с. 170-176 т.2).
08.08.2017 р. між ПрАТ «Київський КПК» та ТОВ «Дніпровторма»  укладена додаткова угода № 02 до договору № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р., якою пункт 9.1 договору  викладений в новій редакції, яка передбачає, що умови даного договору застосовуються також і до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме, з 01.01.2017 р. (а.с. 177 т.2).
Калькуляціями виробничої собівартості послуг з підготовки, пресування вторинної сировини, послуг з транспортування вторинної сировини, інших тотожніх послуг (операційно-експлуатаційні), пов`язаних з доведенням сировини до необхідних якісних характеристик,  по ПрАТ «Київський КПК» доводиться, що у вартість послуг входять паливо й енергія на технологічні цілі як прямі матеріальні затрати,  амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних активів та нематеріальних активів загальновиробничого призначення, витрати на утримання, експлуатацію, ремонт, операційну оренду основних засобів, інших нематеріальних активів загальновиробничого призначення, витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень як  змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати (а.с. 205-229 т.2).
На підставі укладеного договору з 01.01.2017 р. позивачем надавались ПрАТ «Київський КПК» послуги з підготовки, пресування та транспортування макулатури.
Факт виконання умов договору підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг, в тому числі за січень-липень 2017 року (а.с. 180-204 т.2).
Розрахунок між позивачем та замовником здійснювався як шляхом перерахування грошових коштів, так й заліком зустрічних вимог (а.с. 229-249 т.2).
Судом встановлено, що в межах надання послуг за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р. позивачем використовувались наступні засоби та матеріали: 
1)   орендовані приміщення за договорами оренди № 21 від 29.12.2016 р. з ТОВ «Запоріжбудтранс», № 2278/13/1217 від 01.12.2017 р., № 2/13/2019 від 01.12.2018 р. з ПрАТ «Київський КПК», № 404-ДКП/14 від 31.10.2014 р. з Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, № 06-06/2019-001 від 06.06.2019 р. з ТОВ «Грін Компані» та № 24/06 від 24.06.2019 р. з ТОВ «Мінерали Донбасу»;
2)   орендоване обладнання за договорами № 1284/13/0417 від 25.04.2017 р., № 1290/13/0518 від 01.05.2018 р.,  № 53/13/2019 від 26.04.2019 р. з ПрАТ «Київський  КПК»;
3) паливно-мастильні матеріали, які придбавалися у різних постачальників та використовувалися для доставлення макулатури на території сортувальних майданчиків, де безпосередньо відбувався процес надання послуг з підготовки макулатури.
Як зазначено вище, в акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що частина з суми податку на додану вартість, яка  сплачена у вартості наведених послуг оренди (195 273,00 грн.) та вартості пального (91 487,00 грн.), повинна  включатися ТОВ «Дніпровторма» до складу податкових зобов`язань на підставі  статті 199 Податкового кодексу України, оскільки частково такі послуги та пальне не використовувалися в оподатковуваних операціях. При цьому контролюючий орган вважає, що протягом перевіреного періоду ТОВ «Дніпровторма» здійснювало як оподатковувані, так і неоподатковувані операції.
Разом з тим, приведений висновок контролюючого органу не підтверджено жодними доказами та не спростовано висновок суду першої інстанції, що оренда наведених вище приміщень та обладнання, так і придбання паливно-мастильних матеріалів, наведених в акті перевірки, використовувалися ТОВ «Дніпровторма» виключно в оподатковуваних податком на додану вартість операціях із надання послуг з підготовки, пресування та сортування макулатури в межах договору № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р. з ПрАТ «Київський КПК».
Контролюючим органом не подано суду доказів, що орендовані приміщення та обладнання, а також паливо використовувались ТОВ «Дніпровторма» в іншій діяльності, ніж надання послуг ПрАТ «Київський КПК» в межах договору № 1856/44/0817.
Відповідно до пункту  189.1  статті  189 Пподаткового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту  198.5  статті  198  цього  Кодексу  база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
За приписами пункту  199.1  статті  199 Податкового кодексу України   у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту  189.1  статті  189  цього  Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Тобто,   стаття 199 ПК України  не бере до уваги всю діяльність платника податку, яка може включати як оподатковувані, так і неоподатковувані операції, а передбачає нарахування податкових зобов`язань виключно у випадку, якщо конкретні придбані товари та послуги починають використовуватися в неоподатковуваних операціях.
Враховуючи, що на вартість наданих послуг за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р. послуг  нараховувався податок на додану вартість, сума якого включалася до складу податкових зобов`язань ТОВ «Дніпровторма» в розмірі, який перевищує суму податку, сплаченого у вартості придбаних послуг оренди та паливно-мастильних матеріалів, є правильним висновок суду першої інстанції, що сума  податку на додану вартість, яка сплачувалася у складі вартості оренди та палива, повністю відображена в податкових зобов`язаннях з податку на додану вартість в межах вартості послуг за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р., тобто позивачем не допущено заниження податкових зобов`язань з цього податку.
Відповідно, позивачем обґрунтовано не застосовувались приписи  статті 199 Податкового кодексу України    та не нараховувались додатково податкові зобов`язання.
Відповідачем також не спростовується висновок суду першої інстанції, що на суми податку на додану вартість, які  нараховані за 2016 рік, тобто до початку надання послуг за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р. з ПрАТ «Київський КПК», позивачем виписано та зареєстровано в ЄРПН  податкові накладні, за якими нараховані податкові зобов`язання.
Крім того, протягом  січня-липня 2017 року ТОВ «Дніпровторма» виписано та зареєстровано  в ЄРПН зведені податкові накладні, на підставі яких суми податку на додану вартість, в тому числі ті, які наведені в акті перевірки та які  сплачені під час придбання пального та послуг з оренди, включалися до складу податкових зобов`язань відповідних періодів в повному обсязі,  а саме:  № 8 від 31.01.2017 р. та № 9 від 31.01.2017 р. на загальну суму податку на додану вартість в розмірі  47 789,25 грн., в т.ч. за паливом та орендою - 23 172,58 грн.;  № 11 від 28.02.2017 р., № 12 від 28.02.2017 р. та № 13 від 28.02.2017 р. на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 49 088,91 грн., з яких за паливом та орендою - 33 200,68 грн.;  № 11 від 31.03.2017 р., № 12 від 31.03.2017 р. та № 13 від 31.03.2017 р. на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 53 483,74 грн., з яких за паливом та орендою - 24 266,00 грн.;  № 8 від 30.04.2017 р. та № 10 від 30.04.2017 р. на загальну суму податку на додану вартість  в розмірі    44 408,58 грн., з яких за паливом та орендою - 23 534,42 грн.; № 16 від 31.05.2017 р. на загальну суму податку на додану вартість  в розмірі 50 772,25 грн., з яких за паливом та орендою - 25 693,68 грн.;  № 9 від 30.06.2017 р., № 10 від 30.06.2017 р. та № 11 від 30.06.2017 р. на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 38 073,27 грн., з яких за паливом та орендою - 16 827,33 грн.;  № 8 від 31.07.2017 р. на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 45 075,97 грн., з яких за паливом та орендою - 27 504,07 грн.
Тобто, позивачем донараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість за зведеними податковими накладними за січень-липень 2017 року на підставі  ст. 199 Податкового кодексу  України  на суму 328 691,97 грн., з яких за паливом - 130 569,82 грн., за орендою - 43 606,81 грн., що разом складає 174 176,63 грн.
Наведені суми податкових зобов`язань враховувались позивачем при розрахунку суми податку на додану вартість, яка підлягала сплаті за січень-липень 2017 року.
В подальшому на підставі договору № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р. ТОВ «Дніпровторма» в серпні 2017 року складено розрахунки коригування до наведених вище податкових накладних, якими зменшено суми податкових зобов`язань за ними.
Разом з тим, всі витрати на придбання послуг оренди та палива за січень-липень 2017 року враховані ТОВ «Дніпровторма» саме в  серпні 2017 року у вартості послуг з підготовки, пресування та транспортування макулатури за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р. в розмірі 2 678 142,19 грн., а всі наведені вище суми податку на додану вартість, нараховані на вартість послуг оренди та вартість палива за січень-липень 2017 року, в загальному розмірі 174 176,63 грн.  враховані у складі суми податку на додану вартість в розмірі 535 628,44 грн., нарахованої за послуги за договором № 1856/44/0817 від 01.08.2017 р., що підтверджено актом здачі-приймання наданих послуг від 31.08.2017 р. за січень-липень 2017 року.
Таким чином, судом першої інстанції цілком обґрунтовано зазначено, що сума податку на додану вартість в розмірі 535 628,44 грн., яка включає в себе суму податку на додану вартість з оренди та палива за січень-липень 2017 року в розмірі 174 176,63 грн., була включена ТОВ «Дніпровторма» до складу податкових зобов`язань з податку на додану вартість  саме в  серпні 2017 року на підставі податкової накладної № 9 від 31.08.2017 р., що свідчить про відсутність недоплати до бюджету податку на додану вартість внаслідок здійснення наведених операцій та відображення в податковому обліку.
Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення від 27.01.2020 р. №0002630502 про збільшення позивачу  суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 430 140,00 грн., з яких 286 760,00 грн. - основний платіж, 143 380,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції.
Податковим повідомленням-рішенням № 0002640502 до ТОВ «Дніпровторма» застосовано штрафні санкції в розмірі 50% за платежем «податок на додану вартість» в сумі 142  180,50 грн.  за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України.
Пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу,  податкової накладної  та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з  пунктом 201.16  статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з  підпунктом 201.16.4  пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.
Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних  податкової накладної  та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.
У разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних  податкової накладної  та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120-1.1 цієї статті, не застосовуються.
Таким чином, підставою для застосування для платника податку на додану вартість штрафних санкцій за пунктом 120-1.2 статті 120-1 цього кодексу є попереднє прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень за відсутність реєстрації податкових накладних протягом граничного строку.
Відповідачем  не надано доказів застосування до ТОВ «Дніпровторма» штрафу на підставі пункту   120-1.1  статті  120-1 Податкового кодексу України  та прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень за відсутність реєстрації податкових накладних протягом граничного строку, що обумовлює висновок про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій саме на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу.
Крім того,    суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав застосування до позивача штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних протягом граничного строку з огляду на те, що в ході розгляду встановлено, що  всі суми податку на додану вартість, сплачені позивачем у складі вартості послуг оренди та вартості палива, використані позивачем  в оподатковуваних операціях, відповідно, у ТОВ «Дніпровторма» не виникло обов`язку  з виписки та  реєстрації податкових накладних на ці суми податку на додану вартість.
Приведені обставини вказують на обґрунтованість висновку суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення від 27.01.2020 р. №0002640502 про застосування штрафу в розмірі 50% з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 142 180,50 грн.
Податковим повідомленням-рішенням №0004213307 від 27.01.2020 р. до позивача застосовано штрафні санкції  за платежем «військовий збір» на суму 942 411,72 грн. з тих підстав, що в ході податкової перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем  одночасно із виплатою доходу фізичним особам за макулатуру та вторсировину несвоєчасно перераховувся військовий збір у сумі 1 308 365,46 грн.
Правовою підставою застосування штрафних (фінансових) санкцій контролюючим органом зазначено  пункт  127.1  статті  127 Податкового кодексу України.
При цьому, за порушення у жовтні 2016 року застосована штрафна санкція за ставкою 25% від основного зобов`язання, за листопад 2016 року - за ставкою 50%, а за всі наступні періоди до грудня 2018 року - за ставкою 75%.
Судом встановлено, що військовий збір, який  нарахований та утриманий ТОВ «Дніпровторма» під час виплати доходу фізичним особам в готівковій формі, був перерахований позивачем до бюджету із порушенням встановленого строку, що підтверджено як  банківськими виписками по рахунку позивача, так й  картками рахунку 6426.
Статтею 127 Податкового кодексу України встановлена відповідальність за  порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати.
Так, пунктом 127.1 статті 127 Подактового кодексу передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів,  тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
ії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Тобто, стаття 127 Податкового кодексу України застосовується до платників податку саме у разі  ненарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.
В цьому ж випадку, як встановлено контролюючим органом, позивачем як податковим агентом  військовий збір під час виплати доходи фізичним особам був нарахований та утриманий з виплаченого доходу в готівковій формі, але був перерахований позивачем до бюджету із порушенням встановленого строку.
Порушення ж правил сплати (перерахування) податків тягне за собою відповідальність, встановлену статтею 126 Податкового кодексу України. 
Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції, що відповідальність, передбачена пунктом  127.1  статті  127 Податкового кодексу України,  не може бути застосована до спірних правовідносин.
Також є правильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість застосування штрафу в розмірі 50% та 75%, оскільки підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом  54.3.5  пункту  54.3  статті  54 Податкового кодексу України, тобто застосування штрафу більшого розміру можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, відповідно, в податковому повідомленні-рішенні.
Оскільки в спірному випадку відсутня ознака повторності, тобта факту повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету військового збору, а відповідачем не надано доказів прийняття податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовуваоись штрафні санкції за аналогічне порушення,  що передували прийняттю  податкового повідомлення-рішення №0004213307, то є  безпідставним застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій по неутриманим і неперерахованим до бюджету військового збору в розмірах 50% та 75%.
Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення №0004213307 від 27.01.2020 р.
Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовано, адже апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції та не зазначено, які саме висновки є помилковими, а також в чому полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 р. в справі № 160/4302/20 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 р. в справі № 160/4302/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровторма» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 01.02.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено  02.02.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко