У Х В А Л А  
15 березня 2021 року
м. Київ
справа №361/2840/18
провадження № 61-2878ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом Керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади міста Бровари до Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, витребування земельної ділянки з незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ :
У травні 2018 року до суду з позовом звернувся керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області до Броварської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, витребування земельної ділянки з незаконного володіння.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Постановою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено.
22 лютого 2021 року Броварська міська рада Броварського району Київської області  (далі - міська рада) подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши подану касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду, виходячи з таких підстав.
Касаційна скарга подана поза межами строку касаційного оскарження.
В скарзі міська рада порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримала              21 січня 2021 року, в зв`язку з чим вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст оскаржуваної постанови складено 23 грудня 2020 року. Строк касаційного оскарження сплинув 22 січня 2021 року. Касаційну скаргу подано 22 лютого 2021 року, тобто, поза межами строку касаційного оскарження. 
Доданий до касаційної скарги супровідний лист, з яким направлялася скаржнику копія оскаржуваної постанови судом першої інстанції, датований 19 січня 2021 року. Штамп отримання вхідної кореспонденції міською радою на цьому супровідному листі датований 21 січня 2021 року. Проте, штамп отримання вхідної кореспонденції не є достатнім доказом отримання скаржником копії оскаржуваної постанови, направленої судом апеляційної інстанції в порядку виконання вимог статті 272 ЦПК України, а є лише фіксуванням дати реєстрації отриманої  кореспонденції організацією скаржника. 
Враховуючи вищенаведене, зазначені міською радою причини пропуску строку касаційного оскарження не можна визнати поважними, так як відсутні достатні докази того, що суд апеляційної інстанції у порядку виконання вимог статті 272 ЦПК України не надсилав копію судового рішення на адресу заявника. Оскаржуване судове рішення оприлюднено у Єдиному державному реєстру судових рішень 29 грудня 2020 року. Обов`язок подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк покладено саме на учасника справи, а отримання судового рішення пізніше може свідчити про штучне збільшення строку для оскарження.
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Через особливості розгляду касаційної скарги на стадії її прийняття до розгляду суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити дані про направлення судом апеляційної інстанції копії оскаржуваної постанови скаржнику засобами поштового зв`язку, оскільки матеріали справи надходять до суду лише після відкриття касаційного провадження у справі.
Таким чином, на підставі вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга з цих підстав не може бути прийнята судом до розгляду.
Скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
Право на касаційне оскарження та підстави касаційного оскарження судових рішень визначені положеннями статті 389 ЦПК України.
У даній справі скаржник оскаржує в касаційному порядку судові рішення, право на касаційне оскарження яких передбачене пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Касаційна скарга всупереч до вимог статті 392 ЦПК України не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження. Скаржник узагальнено посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, натомість, чітко не зазначає підставу касаційного оскарження та її обґрунтування
Суд касаційної інстанції нагадує скаржнику положення статті 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Верховний Суд роз`яснює скаржнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За правилами частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
Виконання вищенаведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі. 
Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті  392 ЦПК України.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. 
Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги. 
Крім того, скаржником не виконано належним чином вимоги частини третьої статті 392 ЦПК України, відповідно до якої касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи, а до скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.
Так касаційна скарга підписана виконуючим обов`язки міського голови Бабичем П. І., на підтвердження чого до касаційної скарги додано роздруківку розпорядження Виконавчого комітету Броварської міської ради від 18 лютого 2021 року №257-В, за змістом якої на період перебування у відпустці міський голова покладає на Бабича П. І. право виконувати свої повноваження. 
Надана суду роздруківка містить відтиск печатки Відділу персоналу Управління забезпечення діяльності Виконавчого комітету Броварської міської ради, проте, не містить підпису міського голови, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати такий документ оригіналом поданого розпорядження чи його завіреною в передбаченому законом порядку копією, тобто, належним доказом підтвердження повноважень Бабича П. І. підписувати подану касаційну скаргу.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки оформлена з недотриманням вимог статті 392 ЦПК України та подана поза межами строку касаційного оскарження, а причини пропуску строку суд визнає неповажними. 
Керуючись статтями 185, 261, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені процесуальним законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                       А. А. Калараш