ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13468/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В.,
        суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
        розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
     на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року (головуючий суддя Сліпець Н.Є.)
     в адміністративній справі №160/13468/20 за позовом   ОСОБА_1  до  відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області    про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просила:
          - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, яке оформлене листом-відповіддю від 31.08.2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити з 10.08.2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
В обґрунтування позову вказує, що 10.08.2020 року звернулася до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Проте, листом від 31.08.2020 року отримала лист із відмовою у призначенні пенсії, оскільки відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона не досягла віку, який дає право на пенсію.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» може розглядатись після досягнення нею 55-річного віку за наявності необхідного страхового стажу та стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Суд першої інстанції зауважив, що рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано неконституційними статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213. Разом з тим, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.10.2017 року повністю втратила чинність у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148 –VIII, а стаття 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинною та неконституційною не визнавалась, тому норми цієї статті підлягають застосуванню під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, оскільки на момент звернення 10.08.2020 року позивачка не досягла віку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки аргументам позивача щодо наявності у неї права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, внаслідок чого судом неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статті 13, частини 2 статті 14, пунктів «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, ст.8, 151-2 Конституції України, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. 
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції. Зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку - 55 років з 01.10.1969 року по 31.12.1970 року. Позивачка має страховий стаж 32 роки 0 місяців 10 днів, а також стаж, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На дату звернення вік позивача 50 років, а тому право на пенсію позивач набуде після досягнення 55 років, у зв`язку з чим звернення за пенсією на пільгових умовах з 10.08.2020 року є безпідставним.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 10.08.2020 року виповнилось повних 50 років, з 01.09.1994 року по теперішній час працює водієм трамваю. 
10.08.2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.
Листом від 31.08.2020 року №0400-0305-8/73856 Головне управління ПФУ у Дніпропетровській області відмовило у призначені пенсії, оскільки таке право виникає після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених в ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» роботах.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних відносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року
№1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.
Згідно пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом Закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Таким чином, оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулювали одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Отже, аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що пенсії на пільгових умовах або пенсії за вислугу років призначаються в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу.
Відповідно до  п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: 
- для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; 
- для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Таким чином вказана норма чітко зазначає, що на пільгових умовах пенсія за віком водіям трамваїв призначається після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу (для жінок  не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років).
Однак, позивачка не досягла 55-ти річного віку, оскільки дата її народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, вищезазначена норма (п. 8 ч. 2 ст. 114) встановлює, що:
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами 2 - 3 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту і абзацами 3 - 13 пункту 2 частини 2 цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами 15 - 23 пункту 2 частини 2 цієї статті.
До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами 3 - 13 пункту 2 частини 2 цієї статті.
При цьому, для позивачки це саме 55-ти річний вік, оскільки позивачка народилася в період з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року (абз. 13 п. 2 ч. 2 ст. 114). 
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з івисновком суду першої інстанції, що питання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» може розглядатись після досягнення нею 55-річного віку за наявності необхідного страхового стажу та стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано неконституційними статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213.
Разом з тим, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.10.2017 року повністю втратила чинність у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року                                            № 2148 –VIII, а стаття 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинною, неконституційною не визнавалась, а відтак норми цієї статті підлягають застосуванню під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, оскільки на момент її звернення до пенсійного органу (10.08.2020 року) позивачка не досягла віку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а саме  55-ти річного віку).
Матеріалами справи підтверджується, що згідно розрахунку пенсійного фонду страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 0 місяців 10 днів. При цьому, періодами, які визначають право на пенсію на пільгових умовах є наступні періоди:
- з 10.01.1995 року по 28.09.1998 року (03 роки 08 місяців 19 днів); 
- з 22.08.2000 року по 31.12.2000 року (0 років 04 місяці 10 днів); 
- з 01.01.2001 року по 31.05.2019 року (18 років 05 місяців 01 день);                  
- з 01.06.2019 року по 13.07.2020 року (01 рік 01 місяць 13 днів).          
Оскільки на момент звернення позивачки до пенсійного органу (10.08.2020 року) позивачка не досягла віку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а саме  55-ти річного віку), то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати розгляду справи розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
Повний текст постанови складено 26.02.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова