ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року 
м. Харків
справа № 643/6369/18
провадження № 22-ц/818/303/21 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Хорошевського О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцина В.Б.,
за участю секретаря судового засідання – Пузікової Ю.С.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
треті особи: ОСОБА_3 , Харківська міська рада
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року, постановлене суддею Майстренко О.М., 
у справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
УСТАНОВИВ:
У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначила, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані на теперішній час позивач – ОСОБА_4 , її сини – ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . Спірна квартира є трикімнатна, не приватизована. На час звернення до суду з позовом в квартирі фактично мешкають позивачка ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 більш ніж 10 років не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 . Його речі в квартирі відсутні, про його місце проживання ні мені, ні іншим членам нашої родини невідомо. ОСОБА_2 ніколи не звертався с заявами до правоохоронних органів про здійснення йому перешкод в користуванні квартирою з боку інших мешканців, за медичною допомогою до поліклініки не звертався, лікаря за адресою: АДРЕСА_2 не викликав. Витрати по сплаті комунальних послуг несуть позивач та її син ОСОБА_3 , відповідач не цікавиться квартирою, ніякої участі в оплаті по квартирі не приймає, його реєстрація у житловому приміщенні носить формальний характер.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що зібраними у справі доказами та показаннями допитаних свідків підтверджується, що ОСОБА_2 більше ніж 10 років у квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, особистих речей в квартирі не має, комунальні платежі не сплачує, тому є підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати рішення першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що позивачем не доведена відсутність відповідача у квартирі більше шести місяців, не надано інформації щодо місцезнаходження чи місця роботи ОСОБА_2 , інформації із закладів соціального захисту населення щодо визнання ОСОБА_2 непрацездатною, знаходження її в установі соціальної допомоги або перебування у місцях позбавлення волі, виїзду за кордон. Суд не викликав відповідача у судові засідання шляхом публікації на сайті. А задовольнивши позов - порушив їх конституційно гарантоване право на житло.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 (наймач) ОСОБА_2 ОСОБА_6 ОСОБА_3 (сини) ОСОБА_7 (онука). Вказане підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.04.2018 (а.с. 4).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 більше 10 років в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується письмовими поясненнями сусідів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Згідно інформації КЗРЗ «Харківської міської поліклініки № 11 » від 18.04.2018 року № 734 встановлено, що від ОСОБА_2 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у період з 2014 року по березень 2018 року згідно журналу реєстрації викликів лікаря додому, викликів не зареєстровано, амбулаторна карта в реєстратурі поліклініки відсутня.
За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР  ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:
1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі;
2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;
3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях;
4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків;
5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;
6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому;
7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.
Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що переліченими вище доказами та поясненнями сусідів підтверджується відсутність ОСОБА_2 у квартирі понад 10 років без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Доводи апеляційної скарги про недостатність зібраних доказів для встановлення обґрунтованості позову спростовані матеріалами справи.
Харківська міська рада не є особою уповноваженою на представництво інтересів відповідача по справі. ОСОБА_2 не позбавлений права самостійно оскаржити рішення суду у встановленому законом порядку, якщо буде вважати, що порушене його конституційне право на житло. Оскільки рішення не зачіпає прав Харківської міської ради, а остання не наділена правом діяти від імені та в інтересах відповідача, доводи апеляційної скарги судом не враховуються.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                                О.М. Хорошевський
Судді                                                                        І.В.Бурлака
В.Б. Яцина
Повний текст постанови складений 19 лютого 2021 року.