Постанова                                             
Іменем України
 
13 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/4692/20
провадження № 61-14737св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Верховний Суд,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 09 вересня 2020 року у складі судді Іванової І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Верховного Суду про відшкодування майнової та моральної шкоди. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року у складі судді Ільєвої Т. Г. позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із невиконанням ним ухвали цього ж суду 
від 06 лютого 2020 року про залишення позовної заяви без руху.
 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Печерського районного суду м. Києва 
від 17 березня 2020 року визнано неподаною і повернуто.
 
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що заявник не виконав вимоги ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, не сплатив судовий збір, підстав для звільнення його від сплати судового збору немає, 
а тому апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути апелянту. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», а тому суд апеляційної інстанції безпідставно визнав його апеляційну скаргу неподаною та повернув.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року про повернення позовної заяви.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року відкрито провадження в указаній справі, а ухвалою цього суду від 24 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, установлені судом
 
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Верховного Суду про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої, на його думку, неправомірними діями суду касаційної інстанції.
 
06 лютого 2020 року Печерський районний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху для уточнення кола учасників справи, позовних вимог та надання копій заяви відповідно до кількості учасників справи, а також сплати судового збору.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику 
у зв`язку з невиконанням ним ухвали від 06 лютого 2020 року.
 
Не погоджуючись із судовим рішенням від 17 березня 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій звертав увагу суду на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», а також просив його звільнити від сплати судового збору у зв`язку із тяжким майновим станом.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції залишено без руху та надано строк протягом 10 днів з дати отримання ухвали для сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.
 
31 серпня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява 
ОСОБА_1 , в якій він просив звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».
 
09 вересня 2020 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу про відмову ОСОБА_1 у звільненні його від сплати судового збору, вказуючи на те, що він звільнений від таких судових витрат лише при поданні позовної заяви, однак за подання апеляційної скарги Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору, а тому суд вважав за необхідне визнати апеляційну скаргу неподаною та повернути апелянту.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
 
Апеляційна скарга на судове рішення місцевого суду підлягає оплаті судовим збором за ставками, визначеними підпунктами 6, 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).
 
У статті 3 Закону № 3674-VI визначено об`єкти справляння судового збору.
 
Згідно з положеннями пункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.
 
Із урахуванням системного аналізу цієї норми закону призначення судових витрат, а також змісту положення частини першої статті 3 цього Закону й встановлення законодавцем ставок судового збору за скарги при перегляді судових рішень у відсотках збору, що підлягає сплаті за подання позову (стаття 4), то зазначене слід розуміти так, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних та касаційних скарг. Порушені права позивача з наведених у позові підстав можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.
 
Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 2 ЦПК України).
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 21 березня 2018 року в справі № 14-57цс18.
 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог 
ОСОБА_1 відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої, на думку позивача, незаконними діями Верховного Суду з підстав, передбачених статтею 56 Конституції України, а тому позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону 
№ 3674-VI на усіх стадіях цивільного процесу, зокрема, і при апеляційному перегляду судового рішення.
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).
 
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
 
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
 
У порушення норм процесуального права апеляційний суд не взяв до уваги доводи та аргументи апеляційної скарги, в якому позивач звертав увагу суду на зміст положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI, якому суд не надав належної оцінки та дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 в частині вимог про скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року задоволенню не підлягає, оскільки це судове рішення не є предметом касаційного перегляду, враховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження цього судового рішення.
 
Оскільки оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України є підставою для скасування такого судового рішення апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року скасувати, 
а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович