Справа № 428/8321/19 
Провадження № 22-ц/810/956/20 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Лозко Ю.П. 
суддів – Назарової М.В., Стахової Н.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 листопада 2020 року, ухваленого судом у складі судді Юзефовича І.О.
у справі про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля 
учасники справи:
позивачка – ОСОБА_2 
відповідач – ОСОБА_1 

встановив:

У липні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Renault Logan, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в розмірі 97 000 гривень.
Позов мотивований тим, що сторони з 24 квітня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 червня 2019 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В період шлюбу, 01 грудня 2012 року сторони за спільні грошові кошти придбали автомобіль марки Renault Logan, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який в той же день був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_1 , та в подальшому останнім без згоди позивачки був відчужений за договором купівлі – продажу від 30.06.2018 року ОСОБА_4 , який є рідним братом відповідача.
Вказане, позивачка вважає було здійснено з метою уникнення в подальшому поділу цього рухомого майна, що на той час було спільною сумісною власністю подружжя, середня вартість якого на час звернення до суду з даним позовом позивачка вказує становить 194 000 гривень, тому вважає, що з відповідача на її користь слід стягнути грошову компенсацію Ѕ частини вартості вказаного авто в розмірі 97 000 гривень.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено. 
Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. 
За доводами апеляційної скарги, висновки суду є помилковими, оскільки вказаний вище автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу за позичені у рідного брата відповідача грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, що підтверджується копією розписки, які сторони зобов`язалися повернути до 20 листопада 2017 року, проте суму боргу не повернули, тому відповідач передав цей автомобіль ОСОБА_4 шляхом його відчуження останньому в рахунок боргу, за ціну на той час його вартості, а саме за 130 000 гривень. 
Скаржник зазначає, що вказане, не було враховано судом першої інстанції, оскільки його адвокатом не було надано кваліфікованої юридичної допомоги, а відповідач юридично мало обізнаний, і бажав висловити суду першої інстанції свою позицію і доводи щодо заявленого позову, але був позбавлений такої можливості, оскільки йому повідомили, що судовий розгляд відбудеться без його участі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вказує про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та законність ухваленого судом рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Позивачка вказує, що обставини на які посилається скаржник в обґрунтування доводів скарги, зокрема, стосовно позики під час їхнього шлюбу, не відповідають дійсності та суперечать встановленим у справі обставинам. Під час розгляду судом справи, відповідач особисто приймав участь, і ним не заявлялось ніяких клопотань про залучення, чи витребування відповідних документів в якості доказів у справі. Також, просила відмовити в задоволенні клопотання за яким скаржник просить долучити до матеріалів справи в якості доказів, копію договору купівлі – продажу від 30.06.2018 року, копію боргової розписки від 20.11.2012 року та допит в якості свідка рідного брата відповідача ОСОБА_4 , оскільки такі клопотання не заявлялися відповідачем в суді першої інстанції, і останній не наводить обґрунтованих причин не подання зазначеного, у встановлені законом строки.
Розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду вказаним вимогам відповідає, з огляду на таке.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
За статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Судом встановлені такі факти та обставини справи.
З 24 квітня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 червня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
За змістом інформації наданої РСЦ МВС в Луганській області територіального сервісного центру 05 липня 2019 року за № 31/12/444-961, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки Renault Logan, 2012р.в. з номерним знаком НОМЕР_1 , з 01 грудня 2012 року був зареєстрований за ОСОБА_1 , 30 червня 2018 року перереєстрований на ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №4442/2018/1005044 від 30 червня 2018 року та зареєстрований за останнім по теперішній час.
Відповідно до витягу із сайту оголошень «Авторинок на RST авто базар України», ринкова вартість автомобіля марки Renault Logan, 2012р.в. в середньому складає – 194 000 гривень.
Отже, судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, сторони за спільні кошти придбали вказаний вище автомобіль, що слід вважати спільним сумісним майном подружжя, незалежно від розірвання шлюбу, який на момент звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом та вирішення справи відчужений відповідачем, і зареєстрований за ОСОБА_4 перебуває у його власності тобто іншої особи.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).
За  частиною 1 статті 70, частинами 1,2,4 ст.71 СК України  у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Вказане вище рухоме майно набуте сторонами в період їхнього шлюбу є неподільною річчю, ринкова вартість якого на час вирішення справи становить 194 000 гривень, що не спростовано відповідачем, отже, позивачка має право на грошову компенсацію вартості Ѕ частини цього майна, що становить 97 000 гривень.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів вважає є вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь грошової компенсації вартості Ѕ частини майна набутого за час шлюбу сторін, а саме вказаного вище автомобілю, в розмірі 97 000 гривень.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, і не дають підстав апеляційному суду дійти висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Посилання скаржника у змісті апеляційної скарги про те, що вказаний вище автомобіль сторонами був придбаний за грошові кошти позичені у ОСОБА_4 , якому відповідач у червні 2018 року в рахунок наявного боргу передав за договором купівлі – продажу, за 130 160 гривень, що підтверджується відповідними доказами, зокрема, копією розписки, копією договору купівлі – продажу №4442/2018/1005044 від 30 червня 2018 року, які скаржник просить долучити до матеріалів справи в якості доказів та врахувати під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки скаржник ОСОБА_1 особисто приймав участь в розгляді даної справи та за участі свого представника – адвоката Цокол В.В., отже, відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України мав можливість доводити суду вказані обставини, та подавати відповідні докази на їх підтвердження проте, не звертався до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями, ані особисто, ані через свого представника, а у скарзі не навів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови – 18 березня 2021 року.

Головуючий                                                                                             Ю.П. Лозко

Судді:                 М.В. Назарова

Н.В. Стахова