ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р.	Справа № 520/11196/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року (суддя Сліденко А.В., м. Харків) по справі № 520/11196/2020
за позовом          ОСОБА_1  
до         Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області                 
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ДМС України в Харківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області №63014300003618 від 22.07.2020 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Королівства Норвегії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області повторно розглянути заяву громадянина Королівства Норвегії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 04.09.2019 про надання дозволу на імміграцію в Україну, з урахуванням висновків, викладених в постанові суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що відмова Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Королівства Норвегії ОСОБА_1 є безпідставною.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 по справі № 520/11196/2020 позов - задоволено.
          Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області № 63014300003618 від 22.07.2020 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Королівства Норвегії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області повторно розглянути заяву громадянина Королівства Норвегії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 04.09.2019р. про надання дозволу на імміграцію в Україну.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 по справі № 520/11196/2020 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Головним управлінням ДМС України в Харківській області було прийнято законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням рішення ГВКР УСБУ в Харківській області, відповідно до вимог законодавства, що регулює правовідносини у сфері надання іноземцям дозволу на імміграцію.
Представник позивача, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 по справі № 520/11196/2020 залишити без змін.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що Громадянин Королівства Норвегії ОСОБА_1 16.08.2017 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 . 
З 23.11.2018 заявник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . 
16.10.2019 ОСОБА_1 документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 терміном дії до 16.10.2020.
04.09.2019 позивач звернувся до Близнюківського РС ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про надання дозволу на імміграцію поза квотою, як особі, яка понад 2 роки перебуває у шлюбі з громадянином України.
04.09.2019 Близнюківський РС ГУ ДМС України в Харківській області звернувся із запитом «Про надання інформації» щодо ОСОБА_1 до Лозівського Відділу поліції ГУ НП в Харківській області, в якому просив надати всю наявну інформацію, відповідно до якої може бути прийнято рішення про відмову у наданні вказаному іноземцеві дозволу на імміграцію в Україну.
08.10.2019 Лозівським Відділом поліції ГУ НП в Харківській області на вказаний запит надано відповідь, в якій зазначено, що стосовно ОСОБА_1 відсутня інформація, відповідно до якої може бути прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію.
24.09.2019 ГУ ДМС України в Харківській області направлено справу заявника до ВКР УСБУ в Харківській області.
На зворотній стороні зазначеного запиту поставлено відтиск штампу із текстом «Стосовно в`їзду на ПМП заперечуємо на підставі п.4 ст.10 ЗУ "Про імміграцію"» та завірено підписом службової особи за посадою заступника начальника ГВКР УСБУ в Харківській області.
22.07.2020 ГУДМС України в Харківській області прийнято оскаржуване рішення №63014300003618, яким заявнику відмовлено у наданні дозволу на імміграцію на підставі п.4 ст.10 Закону України "Про імміграцію". 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства можуть на підставі Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Умови та порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України «Про імміграцію» (далі по тексту – Закон № 2491-III).
Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначає Порядок, який затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (далі по тексту - Порядок).
Згідно зі статтею 1 Закону № 2491-III (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 2491-III, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, зокрема, одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України;
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про імміграцію», заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції. Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про імміграцію» та п. 11 Порядку, для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Пунктом 5 частини 1 статті 10 Закону № 2491-ІІІ встановлено, що дозвіл на імміграцію не надається особам, які в заяві про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи.
Разом з тим, відповідно до положень п.п. 3 п. 2 Порядку № 1983, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні підрозділи ДМС (далі - територіальні підрозділи) - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме: одного з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітей і батьків громадян України.
МВС, органи Національної поліції, СБУ та її регіональні органи, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу, Держприкордонслужба відповідно до компетенції вживають у місячний строк за зверненням ДМС, її територіальних органів та територіальних підрозділів заходів: до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію" (п. 9 Порядку № 1983).
Заяви про надання дозволу на імміграцію подаються до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах (п. 10 Порядку № 1983).
У разі необхідності відповідні територіальні органи і підрозділи, які забезпечують провадження у справах з питань імміграції, можуть затребувати інші документи, що уточнюють наявність підстав для надання дозволу на імміграцію, якщо це не суперечить Закону України "Про імміграцію", а також запросити для бесіди заявників чи інших осіб (п. 11 Порядку № 1983).
Відповідно до п. 12 Порядку № 1983, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.
Пунктом 14 Порядку № 1983 передбачено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.
МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.
Відповідно до приписів п. 18 Порядку № 1983, ДМС аналізує у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 17 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймає рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. 
Таким чином, законодавством регламентовано повноваження органів Державної міграційної служби України здійснювати перевірку законності підстав надання дозволів на імміграцію в Україну та їх скасування у разі виявлення порушень при видачі таких дозволів.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2019 Близнюківський РС ГУ ДМС України в Харківській області звернувся із запитом «Про надання інформації» щодо ОСОБА_1 до Лозівського Відділу поліції ГУ НП в Харківській області, в якому просив надати всю наявну інформацію, відповідно до якої може бути прийнято рішення про відмову у наданні вказаному іноземцеві дозволу на імміграцію в Україну.
08.10.2019 Лозівським Відділом поліції ГУ НП в Харківській області на вказаний запит надано відповідь, в якій зазначено, що стосовно ОСОБА_1 відсутня інформація, відповідно до якої може бути прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію.
24.09.2019 ГУ ДМС України в Харківській області направлено справу заявника до ВКР УСБУ в Харківській області.
На зворотній стороні зазначеного запиту наявний відтиск штампу із текстом «Стосовно в`їзду на ПМП заперечуємо на підставі п.4 ст.10 ЗУ "Про імміграцію"» та проставлений підпис службової особи за посадою заступника начальника ГВКР УСБУ в Харківській області.
22.07.2020 ГУДМС України в Харківській області прийнято оскаржуване рішення №63014300003618, яким заявнику відмовлено у наданні дозволу на імміграцію на підставі п.4 ст.10 Закону України "Про імміграцію". 
При цьому, колегія суддів зауважує, що, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, оскаржуване рішення ГУДМС України в Харківській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію громадянину Королівства Норвегії ОСОБА_1 від 22.07.2020 не містить жодної інформації про вчинення дій, спрямованих на підтвердження або спростування інформації, зазначеної на зворотній стороні запиту, направленого до ВКР УСБУ в Харківській області, із текстом «Стосовно в`їзду на ПМП заперечуємо на підставі п.4 ст.10 ЗУ "Про імміграцію".
Разом з тим, після прийняття оскаржуваного рішення, представник позивача звернувся до УСБУ в Харківській області з адвокатським запитом, в якому просив останнього повідомити про причини направлення заперечень щодо надання дозволу на імміграцію позивачу.
З листа Управління Служби безпеки України в Харківській області від 07.08.2020 №70/2-11-659/316, наданого на адвокатський запит ОСОБА_3 від 31.07.2020 щодо надання інформації та копій документів про підстави відмови у наданні дозволу на імміграцію громадянину Королівства Норвегія ОСОБА_1 , вбачається, що в рамках компетенції Управлінням встановлено факт надання недостовірної інформації щодо місця проживання громадянином Королівства Норвегія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим Управлінням на підставі п.4 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію" висловлено заперечення щодо надання дозволу на імміграцію.
Натомість, відповідачем не було вчинено дій щодо перевірки інформації УСБУ в Харківській області стосовно місця проживання позивача.
Отже, з урахуванням наведених вище норм права та встановлених обставин по справі, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення відповідач прийняв передчасно, а саме без належного з`ясування вище зазначених обставин щодо надання позивачем даних про його місце проживання, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на імміграцію в Україну.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року по справі № 520/11196/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  01.02.2021 року