УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/3675/20 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №279/3675/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Невмержицької О.А. у м. Коростені, 

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі – АТ КБ «ПриватБанк або банк) звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість у сумі 13 057,85 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку та підписала заяву від 22 квітня 2008 року №б/н, якою підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою також відповідач підтвердила той факт, що вона проінформована про умови кредитування, які надані їй для ознайомлення в письмовій формі. У подальшому 19 червня 2008 року відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Розмір кредитного ліміту збільшився до 16 000 грн. ОСОБА_1 належним чином не виконує фінансові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 19 травня 2020 року утворилася вищевказана заборгованість, яка складається із: тіла кредиту в сумі 9 193,07 грн. та прострочених процентів у сумі 3 864,78 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 22 квітня 2008 року №б/н у сумі 13 057,85 грн. та судові витрати в розмірі 2 102 грн. 

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зокрема зазначає, що з виписки, яка надана банком, не зрозуміло, як розподілялися кошти на погашення заборгованості. Заява-анкета не містить офіційних посилань на джерела, де вона мала ознайомлюватися з інформацією про зміну істотних умов договору від 22 квітня 2008 року. У період із 13 січня 2017 року до 01 квітня 2020 року кошти на страховий платіж щомісяця списувалися відповідачем у сумі 2 179,67 грн, хоча доказів того, що вона зверталася до банка для надання такої послуги не надано. Ці страхові платежі на загальну суму 13 057,85 грн утворили заборгованість, яка банком у розрахунку заборгованості не відображена. Отже, банк безпідставно збільшив заборгованість за тілом кредиту за рахунок страхових платежів. Також у виписці некоректно зазначені операцій. Так, у графі «покупка» банк списував проценти. Не відображено у виписці й зменшення 23 червня 2008 року кредитного ліміту до 5 000 грн. У період із 23 червня 2008 року до 01 квітня 2020 року сплачено банку 76 302,74 грн, але неправильне рознесення коштів, у тому числі на пеню, призвело до безпідставного створення заборгованості з тіла кредиту та процентів. Окрім того, банком, всупереч чітко прописаній відсотковій ставці в розмірі 1,9% на місяць, застосовувалися різні кредитні ставки, що також призвело до нарахування заборгованості. Також судом не взято до уваги ту обставину, що їй безстроково встановлена інвалідність другої групи, а ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняє її від сплати судового збору. Проте, суд першої інстанції всупереч вимог Закону стягнув із неї судовий збір у сумі 2 102 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що з виписки вбачається, що 22 квітня 2008 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 16 000 грн. На підтвердження своїх вимог банк надав розрахунок заборгованості, який є чітким, повним та розгорнутим за окремими категоріями. Відомості розрахунку узгоджуються із відомостями у виписці про рух коштів. Даних на його спростування матеріали справи не містять. Із умовами та тарифами банку позивач була ознайомлена в письмовій формі. Заборгованість за тілом та простроченим тілом не є сталою, адже на кожен конкретний проміжок часу розраховується в залежності від сум, які використані боржником та сум, внесених на погашення заборгованості. Умовами договору передбачено конкретний порядок погашення заборгованості, з яким відповідач погодилася. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що стало підставою для стягнення заборгованості. Оскільки відповідач не оспорила факту укладення кредитного договору, то правильність та правомірність визначення інших зобов`язань за ним суд не оцінював.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 19 червня 2008 року позивачем підписана заява, у якій зазначено, що вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Також прописано, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що у заяві розмір кредитного ліміту в сумі 2 500 грн, базова процентна ставка за кредитом у розмірі 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1% прописані після підпису позичальника, тобто ОСОБА_1 , а тому умови, зазначені у заяві після підпису відповідача, не можуть сприйматися як погоджені сторонами.

Проте, у матеріалах справи наявна довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 19 червня 2008 року. Дана обставина відповідачем в апеляційній скарзі визнається.

За умовами вказаної вище довідки про умови кредитування базова процентна ставка у місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) – 1,9%, а процентна ставка (у місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміта кредитування – 2,85%. У довідці йдеться про комісії, пеню, штраф тощо, але немає жодного згадування про страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту». Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписувала. Не приєднано до матеріалів справи й договір страхування кредитного ліміту.

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки зазначено, що старт карткового рахунку  № НОМЕР_1  відбувся 22 квітня 2009 року. Зміна  кредитного ліміту: 22 квітня 2008 року – встановлення кредитного ліміту в розмірі 16 000 грн.; 23 червня 2008 року зменшення кредитного ліміту – 5 000 грн., 16 лютого 2008 року зменшення кредитного ліміту – 5 000 грн., 06 січня 2011 року збільшення кредитного ліміту – 6 000 грн., 01 серпня 2013 року збільшення кредитного ліміту – 6 100 грн., 31 грудня 2019 року зменшення кредитного ліміту - 0 грн. (а.с.28).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 22 квітня 2008 року ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт в розмірі 16 000 грн.

На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви   ОСОБА_1   від 19 червня 2008 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Обґрунтовуючи наявність між сторонами кредитних правовідносин, АТ КБ «ПриватБанк» посилалось також на виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку та довідку про видані картки.

Із наданої банком довідки про зміну умов кредитування вбачається, що ОСОБА_1 22 квітня 2008 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 був встановлений кредитний ліміт у 16 000 грн, який в подальшому збільшувався та зменшувався.

Згідно довідки банку про видані картки, ОСОБА_1 отримала 22 квітня 2008 року картку № НОМЕР_1 зі строком дії до квітня 2012 року; 15 травня 2012 року отримала картку № НОМЕР_2 зі строком дії до грудня 2015 року; 08 жовтня 2015 року отримала картку № НОМЕР_3 зі строком дії до жовтня 2019 року; 09 жовтня 2015 року отримала картку № НОМЕР_4 зі строком дії до жовтня 2019 року; 14 грудня 2015 року отримала картку № НОМЕР_4 зі строком дії до жовтня 2019 року; 10 листопада 2016 року отримала картку № НОМЕР_3 зі строком дії до жовтня 2019 року (а.с.29)

Із наданої банком виписки також слідує, що 22 квітня 2008 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 був встановлений кредитний ліміт у 16 000 грн. Кредитну карту відповідач отримала 19 червня 2008 року, про що свідчить дата у заяві-анкеті (а.с.30 звор.) 23 червня 2008 року банком було зменшено кредитний ліміт по картці до 5000 грн та відбулося зняття коштів у сумі 906,40 грн. Як убачається з виписки, відповідачем 29 серпня 2008 року кредитна карта була погашена в повному обсязі на суму 4 890 грн. Крім того, кредитна карта неодноразово погашалася в повному обсязі станом на 29 серпня 2008 року, 11 червня 2009 року, 27 березня 2012 року, 19 серпня 2016 року та 22 липня 2018 року. 

Отже, у розрахунку заборгованості банк незаконно використав річні процентні ставки 30%, 34,8%,43,2%, а також безпідставно стягував страховий платіж, який у довідці про умови кредитування не передбачений, на що суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов до помилкового висновку про те, що має місце заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом. 

При використанні річної процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 22,8% та без утримання страхових платежів внесені відповідачем кошти на погашення заборгованості були достатні для належного виконання фінансових зобов`язань, а тому вимоги банку не можна вважати правомірними.

Отже, відповідач виконала взяті на себе зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі. 

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що стало підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Із огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції на підставі п.3 частини першої ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи, у яких  ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.3 частини шостої ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку. 

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 18 лютого 2021 року.