ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/519/21 Справа № 211/18/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Папарига В. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач – Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року, яке ухвалено суддею Папаригою В.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 09 червня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
В січні 2020 року  ОСОБА_1  звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк»),у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позову зазначено, що 19 липня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н. 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 8057. На підставі виконавчого напису з неї стягується заборгованість за кредитним договором б/н від 19 липня 2006 року за період з 19 липня 2006 року по 23 травня 2017 рік у розмірі 78074,78 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту  - 7225,06 грн., відсотків - 63571,08 грн., пені та комісії  - 3084,60 грн., штрафу - 500, 00 грн. ( фіксована частина), 3694,04 грн. (відсотки від суми заборгованості), а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800 грн. 
18 жовтня 2017 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваль А.Л. було відкрито виконавче провадження №54926269 про стягнення з позивача суми боргу за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 12 липня 2017 року зареєстрованим в реєстрі № 8057. Про виконавчий напис позивач дізналася лише в грудні 2019 року. Виконавчий напис вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок заборгованості, розмір невиконання зобов`язань за кредитним договором. Сума боргу, зазначена у виконавчому написі не є безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань не підтверджений випискою по рахунку та відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню вищевказаний виконавчий напис та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі.
Заочним рішенням  Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано діючих норм законодавства.
Апелянт зазначає, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу Банком не були надані всі необхідні документи, які б свідчили про те, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним, при цьому зауважує, що відповідач не довів належним чином розмір заборгованості за кредитним договором, а надані ним самостійно надруковані арифметичні розрахунки таблиці не можуть бути визнані належним доказом, адже вони не мають юридичної сили.
Крім того апелянт зазначає, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 20 липня 2017 року за кредитним договором б/н від 19 липня 2006 року, однак період стягнення перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги з дня виникнення яких минуло більше трьох років, тому вчинення виконавчого напису протиррічить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Крім того зауважує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус стягнув одночасно і пеню, і штраф в загальному розмірі 4 194,04 грн., що не відповідає вимогам ст. 61 Конституції України.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Козаренко С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» - Бродька А.І., який заперечував проти завдолення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01 листопада 2017 року ВП №54926269 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по примусовому виконанню виконавчого документа, а саме виконавчого напису №8057, який виданий 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 78 074,78 грн. (а.с. 6).
Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості та на те, що в неї відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк». 
Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 12 липня 2017 року, зареєстрований за №8057 таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Вказаний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19).
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості.
Безспірністю у розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
Як вбачається із матеріалів справи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстраційним №8057 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором б/н від 19 липня 2006 року, який було укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк». 
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, 19 липня 2006 року  ОСОБА_1  підписала Анкету-Заяву, відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», надав ОСОБА_1  кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карткив якій визначено розмір процентної ставки по кредитному ліміту в розмір 3% на місяць, тобто 36% річних. 
Натомість, як вбачається із копій документів щодо вчинення виконавчого напису №8057 від 12 липня 2017 року відносно ОСОБА_1 , ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 19 липня 2006 року по 31 грудня 2012 року нараховував проценти на прострочену заборгованість в розмірі 36%, проте, починаючи з 01 квітня 2015 року по 23 травня 2017 року нараховував проценти на прострочену заборгованість в розмірі 43,2% (а.с. 158-161).
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з документів, поданих ПАТ КБ «ПриватБанк»до приватного нотаріуса вбачається спірність вимог кредитора, зокрема, щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, тому виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 12 липня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №8057 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором б/н від 19 липня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 19 липня 2006 року за період з 19 липня 2006 року по 23 травня 2017 року в сумі 78 074,78 грн. підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки з документів, поданих ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк» до приватного нотаріуса вбачається спірність вимог кредитора, зокрема, щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800 гривень.
У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, з АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 993,40 грн. (840,80 + 1 152,60) в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (а.с. 26, 97).
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за №8057 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 19 липня 2006 року в розмірі 78 074 (сімдесят вісім тисяч сімдесят чотири) грн. 78 (сімдесят вісім) коп. та стягнення витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) копійок та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 (шістдесят) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: