ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«15» березня 2021 року 
м. Харків
справа № 638/2391/20-ц
провадження № 22ц/818/1052/21
провадження № 22ц/818/1325/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів        -                 Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Дмитренко А.Ю., 
учасники справи: 
позивачка – ОСОБА_1 , представник позивачки – ОСОБА_2 , 
відповідач – Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, представниця відповідача – Спільнік О.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року в складі судді Семіряд І.В. та апеляційної скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року в складі судді Семіряд І.В.
в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним тарифу на житлово-комунальні послуги та повернення безпідставно набутого майна.

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

13 серпня 2014 року між нею та Фірмою «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю укладено договір № 13-В Ахс-23 про надання житлово-комунальних та інших послуг, відповідно до умов якого виконавець надає послуги з утримання будинку, належні до його прибудинкової території та споруд, послуги балансоутримання, забезпечує надання комунальних послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електропостачання, опалення, а споживач – своєчасно сплачує ці послуги у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Зазначила, що додатком № 1 до договору встановлено калькуляцію тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надає відповідач, за змістом якої тариф виконавця на послуги з утримання житлового будинку складає 5,092 грн за 1 кв м загальної площі квартири, в тому числі, загальний тариф на обов`язкові послуги – 2,891 грн за 1 кв м загальної площі квартири. Калькуляція затверджена виключно Департаментом управління нерухомістю Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю.

Посилалась на те, що до повноважень Виконавчого комітету Харківської міської ради належить встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території по АДРЕСА_2 , а також визначення Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю виконавцем таких послуг.

Вказала, що договір серед додатків не містить копії рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради про встановлення тарифів та визначення відповідача виконавцем таких послуг.

Зазначила, що за змістом листа Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 11 вересня 2019 року № М-0-1/773/180-19.08.30 від товариства розрахунків та звернень стосовно встановлення тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за вищезазначеною адресою не надходило. 

27 червня 2018 року Фірма «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до міського голови з проханням встановити тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для дев`яти будинків, в тому числі, і для мешканців будинку по АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що з 10 червня 2018 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування позбавлені повноваження щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вищезазначене звернення не розглядалось, про що товариство було повідомлено.

Зазначила, що відповідачем в односторонньому порядку затверджено тариф на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території без його встановлення виконавчим комітетом Харківської міської ради, тому вона оплачує вартість послуг за тарифами, значно завищеними порівняно з тарифами, встановленими виконавчим комітетом.

Вважала, що грошові кошти, отримані відповідачем від неї за послуги, розраховані на підставі недійсних тарифів, є безпідставно набутим майном, яке підлягає їй поверненню.

Із акту звірки взаємних розрахунків за період з 01 вересня 2014 року по 15 серпня 2019 року між нею та Фірмою «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю вбачається, що нею сплачено на користь товариства 35 733,45 грн, а за період з 01 серпня 2019 року по 06 грудня 2020 року ще 4102,77 грн, а всього 38 968,10 грн.

Просила визнати недійсним тариф Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, передбачений додатком № 1 до договору № 13-В Ахс-23 про надання житлово-комунальних та інших послуг від 13 серпня 2014 року на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку АДРЕСА_2 ; заборонити Фірмі «Т.М.М.» - Товариству з обмеженою відповідальністю нарахування плати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку АДРЕСА_2 за тарифами/цінами, які не встановлені рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради, починаючи з 13 серпня 2014 року; стягнути з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на її користь безпідставно набуте майно у вигляді грошових коштів у розмірі 38 968,10 грн; стягнути з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на її користь витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 – задоволено частково, визнано недійсним тариф Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, передбачений додатком № 1 до договору № 13-в Ахс-23 про надання житлово-комунальних та інших послуг від 13 серпня 2014 року на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку АДРЕСА_2 ; стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про заборону Фірмі «Т.М.М.» - Товариству з обмеженою відповідальністю щодо нарахування плати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку АДРЕСА_2 , про стягнення з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю безпідставно набутих коштів у розмірі 68968,10 грн – відмовлено; стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення – задоволено частково, стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5200,00 грн, в іншій частині в задоволенні заяви – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 через свого представника подали апеляційні скарги, в яких Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю просила рішення суду в частині задоволених вимог - скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині – відмовити, та скасувати додаткове рішення і ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати частково в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити ці вимоги, стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційні скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю мотивовані тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що фірма не надає комунальні послуги, а забезпечує їх надання шляхом укладення договорів на комунальні послуги з виконавцями цих послуг. Зазначила, що органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями на встановлення цін/тарифів лише на комунальні послуги відповідно до закону, але не наділені повноваженнями на встановлення цін/тарифів на житлові послуги. Вказала, що оскільки фірма надає послуги за договором, які віднесені законом до житлових послуг, відповідно у фірми не має обов`язку, а у органів місцевого самоврядування - повноважень затверджувати (погоджувати) ціни (тарифи) на житлові послуги, що надаються відповідачем. Зазначила, що підписанням договору про надання житлово-комунальних послуг сторони погодили надання послуг за наведеним переліком та їх ціну. Визнання цін або тарифів не віднесено до способів захисту прав та інтересів. Також, вказала, що не всі витрати на послуги з правничої допомоги пов`язані з розглядом справи або їх розмір не є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому ці витрати не підлягають стягненню з відповідача. Позивачка не надала детального опису робіт (надання послуг) виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, оскільки сама по собі послуга (участь у судовому засіданні) не розкриває, яку саме професійну правничу допомогу та в якому обсязі адвокатом надано позивачці.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що грошові кошти, отримані відповідачем від неї за послуги, розраховані на підставі недійсного правочину (тарифу), є безпідставно набутим майном, яке підлягає поверненню. Повідомлень про зміни тарифів до неї не надходило. Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право і може стосуватись тільки щодо триваючого порушення є способом, який спрямований на те, щоб захистити її від повторного порушення прав.

16 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представниці Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому посилався на те, що судом правомірно зазначено, що кошти в сумі 38968, 10 грн не є безпідставно набутим майном, оскільки сплачено ОСОБА_1 за договором № 13-В Ахс-23 про надання Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю їй житлово-комунальних послуг. Також, вказала, що захист цивільних прав та інтересів на майбутнє не передбачено статтею 16 ЦК України, тому судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у забороні вчиняти певні дії в майбутньому.

21 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскільки тариф на послуги в розумінні статті 202 ЦК України є правочином, тому він має бути визнаний недійсним на підставі статей 202, 203, 215 ЦК України.

09 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на спростування доказів апеляційної скарги ОСОБА_1 за клопотанням представниці Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, яке задоволено в судовому засіданні, надійшли копії документів, оригінали яких оглядалися в суді апеляційної інстанції, які долучено до матеріалів справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю необхідно задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, рішення суду в частині визнання недійсним тарифу та додаткове рішення суду – скасувати.

Рішення та додаткове рішення суду першої інстанції мотивовані тим, що ОСОБА_1 довела належними доказами, що тариф, який є правочином, є недійсним, тому стягнення правової допомоги в розмірі 5200,00 грн є правомірним.

Проте, з таким рішенням та додатковим рішенням суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власницею та проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7,9,10-11).
13 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю укладено договір № 13-в Ахс-23 про надання житлово-комунальних та інших послуг.

Із пункту 1.2 цього договору вбачається, що виконавець надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліків, зазначених у додатках до цього договору, за тарифами, які розраховуються відповідно до встановленого нормативно-правовими актами порядку. Додаткові послуги, які залежать від специфіки утримання будинку, розраховуються, виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими виконавцем та погодженими зі споживачем.

Пунктом 1.3 цього договору передбачено, що розмір щомісячної плати, яка сплачується споживачем, складається з щомісячної плати за надані послуги з утримання житлового будинку і належної до нього прибудинкової території і на дату укладення цього договору становить 417,03 грн, в тому числі ПДВ – 69,51 грн; вартості послуг холодного та гарячого водопостачання, електропостачання та водовідведення, яка розраховується згідно даних фактичного споживання за показаннями засобів обліку споживача та діючих цін (тарифів), затверджених спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади, а у випадках передбачених законом, - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; вартості послуг із забезпечення централізованого опалення, які розраховуються згідно даних фактичного споживання за показаннями засобів обліку споживача і фактичного споживання за показаннями будинкових засобів обліку теплової енергії, та діючих цін (тарифів), затверджених спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та нараховуються пропорційно площі приміщення споживача; вартості послуг із забезпечення опалення місць загального користування, яка розраховується згідно даних споживання за показаннями будинкового засобу обліку та діючих цін (тарифів), затверджених спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади пропорційно площі приміщення споживача.

Як вбачається з пункту 2.2.1 споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що розцінки та тарифи на послуги, що надаються виконавцем, перелік яких вказаний у додатку № 1 до цього договору, розраховуються на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість (а.с.12-15).

Як вбачається з додатку № 1 до вказаного договору, калькуляція тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надає Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю: загальний тариф в розмірі 2,891 грн за 1 кв м загальної площі квартири, в тому числі: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання; холодного водопостачання; водовідведення; централізованого опалення, дератизація, дезінсекція, освітлення місць загального користування, підвальних приміщень та підкачування води, енергопостачання ліфтів, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі, їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки; додаткові послуги: загальний тариф в розмірі 2,201 грн за 1 кв м загальної площі квартири, в тому числі: щоденне вологе прибирання під`їздів, охорона будинку (загального неподільного майна та прибудинкової території), а всього 5,092 грн (а.с.15 зворот).

Як вбачається з листа Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради № М-0-1/773/180-19.08-30 від 11 вересня 2019 року за період з 13 серпня 2014 року по 10 червня 2018 року Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю до міського голови з проханням щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців будинку по АДРЕСА_2 не зверталась, тому і рішення виконавчим комітетом Харківської міської ради щодо цього питання не приймалось. 27 червня 2018 року Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулась до міського голови (лист № 129 від 26 червня 2018 року) з проханням встановити тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для дев`яти будинків, в тому числі, і для мешканців будинку по АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що з 10 червня 2018 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування позбавлені повноважень щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вищезазначене звернення не розглядалось, про що підприємство було повідомлено. Що стосується питання визначення виконавця послуг, то за інформацією Департаменту житлового господарства Харківської міської ради Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю не визначалась виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.16).

З акту звірки взаємних розрахунків станом за період з 01 вересня 2014 року по 15 серпня 2019 року між Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю і ОСОБА_1 за договором № 13в Ахс-23 від 13 серпня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила за надані послуги на користь фірми за вказаний період суму в розмірі 35 733,45 грн, її заборгованість складає 2239,94 грн (а.с.17-19).

Також, на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю за отримані послуги сплачено 26 вересня 2019 року 828,02 грн, 21 жовтня 2019 року - 841,82 грн, 16 грудня 2019 року - 801,75 грн, 27 грудня 2019 року - 815,67 грн (а.с.23-24).

Пунктом 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній станом на час укладення договору) житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Згідно статті 13 указаного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Отже, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є житлово-комунальними послугами.

Тому, доводи Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, що викладені в апеляційній скарзі щодо того, що зазначені послуги не відносяться до житлово-комунальних послуг є необґрунтованими, суперечать вищенаведеним нормам Закону № 1875- ІV.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції закону станом на момент укладення договору) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3)  третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Як вбачається з Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Згідно з пунктами 2, 3, 4 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 квадратний метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Пунктом 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Підпункт 2 пункт «а» частини 1 статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме до повноважень виконавчого комітету Харківської міської ради належить встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також визначення Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю виконавцем таких послуг.

Проте, 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 №2189-VIIІ, яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до нього норми, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 № 2189-VIIІ за органами місцевого самоврядування закріплено повноваження щодо встановлення цін/тарифів на комунальні послуги (постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). 

Отже, з 10 червня 2018 року органи місцевого самоврядування не мають повноважень щодо встановлення (у тому числі, і за результатами коригування) тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Статтею 10 цього Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. 

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За умовами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, виконавець, в свою чергу, зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 3 частини другої статі 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи свідчать про те, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю надає послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

ОСОБА_1 є власницею та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , а також є споживачкою послуг, які надає Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю.

В матеріалах справи міститься лист Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради № М-0-1/773/180-19.08-30 від 11 вересня 2019 року, за змістом якого за період з 13 серпня 2014 року по 10 червня 2018 року Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю не зверталась з проханням щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців будинку по АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вважала, що відповідачем в односторонньому порядку затверджено тариф на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території без його встановлення виконавчим комітетом Харківської міської ради, тому вона оплачує вартість послуг за тарифами, значно завищеними порівняно з тарифами, встановленими виконавчим комітетом, у зв`язку з чим просила визнати недійсним тариф Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, передбачений додатком № 1 до договору № 13-В Ахс-23 про надання житлово-комунальних та інших послуг від 13 серпня 2014 року, на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку АДРЕСА_2 .

Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю не заперечувала тих обставин, що не зверталася до виконавчого комітету Харківської міської ради з метою затвердження тарифу на утримання житлового будинку і прибудинкової території, не надавала розрахунку економічно обґрунтованих планових (нормативних) витрат під час встановлення тарифу житлово - комунальних послуг.

Задовольняючи вказану позовну вимогу суд першої інстанції виходив з того, що з серпня 2014 року при нарахуванні плати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території відповідачем застосовано тариф встановлений ним самим, а не погоджений з органом місцевого самоврядування, а саме, з виконавчим комітетом Харківської міської ради, у зв`язку з чим дійшов висновку про незаконність вказаного тарифу та порушення прав позивачки.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду про те, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю в порушення вимог чинного законодавства на момент укладення договору встановила тариф на послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території без відповідного погодження з органом місцевого самоврядування, тобто порушено порядок встановлення зазначеного тарифу.

Проте, як вбачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_1 , зокрема, просила визнати недійсним тариф, передбачений додатком № 1 до договору № 13-В Ахс-23 про надання житлово-комунальних та інших послуг від 13 серпня 2014 року, що по суті є калькуляцією тарифів, тобто не є правочином, та не може бути визнаним недійсним на підставі статей 203 та 215 ЦПК України. Вимог, що стосувалися б безпосередньо договору ОСОБА_1 не заявляла, що є підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про заборону Фірмі «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю щодо нарахування плати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку АДРЕСА_2 за тарифами/цінами, які не встановлені рішенням Виконавчим комітетом Харківської міської ради, починаючи з 13 серпня 2014 року, оскільки вони спрямовані на майбутнє.

Також, є обґрунтований висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на її користь безпідставно набутого майна у вигляді грошових коштів у розмірі 38 968,10 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченого законом, іншими правовими актами чи правочинами.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не забороненій цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною 2 статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607,609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однієї зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Викладене відповідає висновкам, які містяться в правових позиціях Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року та від 03 червня 2013 року по справах № 6-88цс13 та № 6-100цс15 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 отримала відповідно до умов договору послуги від відповідача, як по утриманню будинку та прибудинкової території, так і інші, в тому числі, додаткові послуги, передбачені цим договором.

Як вбачається з умов договору, вимог пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Договір, укладений між сторонами, в цілому позивачкою не оспорений та недійсним не визнаний.

Інших правових підстав, розрахунків для повернення суми сплаченої за надані послуги, позивачкою при розгляді справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції надано не було.

Колегія суддів, вважає, що позивачка вправі ставити питання про часткове повернення зазначених коштів або їх перерахунок шляхом взаємозаліку, надавши належні та допустимі докази, що тарифи, за якими вона їх оплачувала, є завищеними.

Виходячи з викладеного та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, а саме те, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позовних вимог повністю, тому і не підлягає задоволенню її вимога щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, ухвалене додаткове рішення також підлягає скасуванню.

За таких обставин рішення суду в задоволеній частині підлягає скасуванню, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишенню без змін, а апеляційні скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю - задоволенню.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору. 

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю задоволено, тому сплачений судовий збір за її подачу в розмірі 1261,20 грн необхідно компенсувати Фірмі «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційні скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю – задовольнити. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року в частині визнання недійсним тарифу Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, передбаченому додатком № 1 до договору № 13-в Ахс-23 про надання житлово-комунальних та інших послуг від 13 серпня 2014 року на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку АДРЕСА_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю в частині визнання недійсним тарифу на житлово-комунальні послуги – залишити без задоволення.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18 березня 2021 року.