Номер провадження: 33/813/141/21
Номер справи місцевого суду: 496/2540/20 
Головуючий у першій інстанції Галич О. П. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2021 року                                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Е.С.,
секретаря – Дубрянської Н.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 18 вересня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18.09.2020 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України. Накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.
У постанові встановлено, що 20 червня 2020 року о 01 годині 00 хвилин в Одеській області Біляївського району на автошляху Київ-Одеса, 450 км. + 500 м., ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 323» державний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.
В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що з 01.07.2020 будь-яке стягнення за адміністративне правопорушення у вигляді керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, КУпАП не передбачає, оскільки вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України). Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства, оскільки вказані в протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взагалі були відсутні при складанні протоколу та не викликались Біляївським районним судом Одеської області для надання особистих пояснень. З оскарженої постанови не вбачається, що суддя дав оцінку поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а навпаки не зважаючи на те що, ОСОБА_1 знаходився на лікарняному та заздалегідь надав клопотання про відкладення розгляду справи, вказавши при цьому, що лікарняний лист буде надіслано після отримання його на руки, виніс вищевказану постанову, що порушує право на захист і свідчить про незаконність судового рішення.
Апелянт в судове засідання 20.01.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, отримав телефонограму про час та місце судового засідання.
Розгляд справи судом апеляційної інстанції неодноразово відкладався, судові повістки, які надсилалися апелянту на його адресу, яку останній зазначив в апеляційній скарзі, поверталися до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відомостей щодо зміни місця проживання апелянт суду не надав. Вказане свідчить про намагання апелянта затягнути розгляд справи та свідчить про те, що апелянт своїми діями зловживає процесуальними правами як учасник справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи без участі апелянта.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №074092 від 20.06.2020 (а.с.3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4,5).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №074092 від 20.06.2020 відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. В протоколі ОСОБА_1 пояснення не зафіксував, зазначив, що від пояснень відмовляється.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що останні 20.06.2020 приблизно о 01:00 були запрошені співробітниками поліції в якості свідків. В поясненнях зазначено, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Як слідує з відеозапису, здійсненого співробітниками поліції, 20.06.2020 при зупинці автомобіля марки «Mazda 323» державний номер НОМЕР_1 під час розмови з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння рук, почервоніння очей. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак останній відмовився. Також на відео зйомці зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що вчора у вечері пив пиво та курив кальян. На запитання працівника поліції повідомив, що кальян наркотичних засобів не містив. Працівник поліції попередив ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного оп`яніння. Під час вказаної розмови були присутні двоє свідків. Отже, доводи апелянта про відсутність на місті події свідків спростовується вищенаведеним.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП, оскільки його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків та відеозаписом. 
Посилання апелянта на те, що судом було порушено його право на участь у судовому розгляді даної справи є безпідставним, так як розгляд справи судом було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 , однак останній в судове засідання так і не з`явився, доказів перебування на лікарняному, як то зазначав у клопотанні, ні суду першої ні апеляційної інстанції не надав.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За таких підстав суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Що стосується доводів апелянта щодо закриття провадження у справі, відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, то вони також не підлягають задоволенню за наступних обставин.
Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП передбачена можливість закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у разі скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Натомість у даному випадку в результаті внесених змін до ст. 130 КУпАП, юридична відповідальність не скасована, а навпаки посилена, оскільки замість адміністративної відповідальності за такі дії передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.
З огляду на те, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, тобто з 01.07.2020, адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції виключено з ч. 1 та 3 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України, чим фактично посилено юридичну відповідальність, а також з урахуванням того, що правопорушення за даним фактом вчинено ОСОБА_1 20.06.2020, тобто ще до набрання чинності вищевказаним законом № 2617-VIII, а тому місцевий суд обґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП, в редакції цієї статті від 07 липня 2016 року, що діяла саме на час вчинення ним правопорушення.
При цьому суд також враховує, у зв`язку із законодавчими змінами, і роз`яснення Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.07.2020 за зверненнями голови Донецького апеляційного суду ОСОБА_5 (вх№290/0/157-20) від 02.07.2020 та секретаря судової палати з розгляду кримінальних справі Київського апеляційного суду ОСОБА_6 (вх. 289/0/157-20) від 02.07.2020 щодо вирішення питання про те, чи підлягають з 01 липня 2020 року адміністративній відповідальності за ст.130 КУпАП особи, які вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до 1 липня 2020 року. У даному Роз`ясненні за результатом аналізу норм права чітко зазначено, що суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, відповідно до статті КУпАП в редакції, яка діяла на час вчинення таких діянь.
Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за п. 6 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 18 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                                Є.С. Сєвєрова