Ухвала
Іменем України
 
19 лютого 2021року
м. Київ
 
справа № 501/128/17
провадження № 61-19308ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенко Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова Олега Володимировича на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору дійсним, 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до                  ОСОБА_3 , в якому просила на підставі статті 220 ЦК України визнати дійсним шлюбний договір, укладений 29 грудня 2012 року між нею та ОСОБА_3 .
 
В обґрунтування позову зазначала, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 10 червня 2006 року. 
 
29 грудня 2012 року між сторонами у простій письмовій формі укладено шлюбний договір, умовами якого встановлено особливий режим права власності на майно, набуте ними за весь час перебування у зареєстрованому шлюбі.
 
Незважаючи на укладення вказаного договору, відповідач без будь-яких мотивів ухиляється від нотаріального посвідчення даного шлюбного договору, при цьому виконує вимоги шлюбного договору, а тому вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просила визнати шлюбний договір дійсним. 
 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано шлюбний договір, укладений 29 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дійсним.
 
Місцевий суд, задовольняючи позов ОСОБА_2 , виходив з того, що відповідач порушує права позивача, оскільки ухиляється від нотаріального посвідчення шлюбного договору. При цьому, фактично умови шлюбного договору виконуються. 
 
Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням порушуються його права, свободи та інтереси і (або) обов`язки.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року закрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
 
Апеляційний суд, встановивши, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року питання про права, свободи та інтереси і (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалось, закрив апеляційне провадження за його апеляційною скаргою.
 
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова О. В. на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова О. В. на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року необхідно відмовити з наступних підстав.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.
 
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Проте заявник оскаржив у касаційному порядку рішення суду першої інстанції, яке не було предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З огляду на вищевказані обставини та норми закону, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова О. В. в частині оскарження Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року слід відмовити з підстав, передбачених пунктом                      1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки з доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що оскаржуване рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року не було предметом апеляційного перегляду.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова О. В. на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, здана до поштового відділення зв`язку 22 грудня 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, посилаючись на неотримання копії оскаржуваного судового рішення.
 
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Частиною третьою статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.  
 
У касаційній скарзі заявник зазначає, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про закриття апеляційного провадження, чим не забезпечив гарантоване конституційне право на апеляційний перегляд, що призвело до обмеження права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому ухвала апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова О. В. в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року слід відмовити з наступних підстав.
 
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
 
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Аналогічні приписи містяться у частині першій статті 17 ЦПК України.
 
Зазначені норми ЦПК України визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування та доведення факту вирішення судом питання про її право, інтерес або обов`язки. При чому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
 
Такий висновок міститься і в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі                          № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
 
У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі                                                 № 412/1277/2012 (провадження № 61-3704св19) зроблено висновок, що у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.
 
Встановивши, що правовідносини у даній конкретній справі стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , судове рішення місцевого суду ухвалене у даній конкретній справі не містить висновків щодо прав та обов`язків ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що при вирішенні даного конкретного спору не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси або обов`язки заявника, а відтак, відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю.
 
Апеляційний суд після відкриття апеляційного провадження дослідив надані заявником матеріали на підтвердження доводів апеляційної скарги, дав їм правову оцінку, про що навів відповідні мотиви.
 
Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень визначених процесуальним законом.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити
 
Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
У відкритті касаційного провождения за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова Олега Володимировича на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору дійсним відмовити.
 
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова Олега Володимировича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року.
 
У відкритті касаційного провождения за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глазова Олега Володимировича на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 жовтня                 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору дійсним відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко