12.03.21
22-ц/812/488/21
Провадження № 22-ц/812/488/21         

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2021 року                                             м. Миколаїв
                                                                                  справа № 481/1284/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Тищук Н.О.,
       суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В., 
       із секретарем Горенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Торкаєнка Олександра Сергійовича
на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 грудня 2020 року суддею Уманською О.В. в приміщенні цього ж суду, (повне рішення складено 28 грудня 2020 року), у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 
про стягнення заборгованості за аліментами та пені,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника, звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 108 432, 96 грн. заборгованості за аліментами та такої ж суми пені за їх несвоєчасну сплату.
Позивачка зазначала, що з 2001 року до 7 вересня 2012 року на виконанні у Новобузькому РВ ДВС знаходився виконавчий лист про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пізніше виконавчий лист передано на виконання до Кагарлицького РВ ДВС. Оскільки відповідач не сплачував аліменти взагалі, то станом на час закінчення виконавчого провадження - 20 лютого 2019 року заборгованість склала 108 432, 96 грн., з яких 78 975, 35 грн. за довідкою Кагарлицього РВ ДВС та 3 922, 57 грн. за довідкою Новобузького РВ ДВС, в іншій частині заборгованість розрахована позивачкою самостійно, виходячи з середньої заробітної плати по Миколаївській області.
Посилаючись на виникнення заборгованості з вини боржника, позивачка просила стягнути з нього, крім заборгованості по аліментам, пеню за період з січня 2004 року по лютий 2019 року у тому ж розмірі, що і заборгованість за аліментами – 108 432, 96 грн.
Відповідач ОСОБА_2 участі у судових засіданнях не приймав, про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та через офіційний веб-портал судової влади.
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року позов задоволено частково, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 78 975, 35 грн. заборгованості за аліментами, така ж сума пені та 840, 80 грн. судових витрат.
Рішення мотивоване тим, що позивачкою безпідставно самостійно розраховано заборгованість по аліментам за час перебування виконавчого документа на виконанні у Новобузькому РВ ДВС, так як державним виконавцем надано довідку про розмір заборгованості за цей час, яку стягувачка не оскаржувала. Також нарахування заборгованості обмежено датою досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розмір пені судом визначений у розмірі 100 % заборгованості за аліментами, оскільки жодної сплати аліментів за весь час перебування виконавчого документа на виконанні, не відбулося.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника, просила рішення змінити, збільшивши стягнення до 99 460, грн. заборгованості та такої ж суми пені. Апелянт посилався на те, що зменшення періоду нарахування заборгованості зменшує суму лише на 8 972 грн., тобто до 99 460, 96 грн., а судом першої інстанції безпідставно не включено до розрахунку заборгованість, визначену державним виконавцем Новобузького РВ ДВС та самостійно обраховану позивачкою.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків. Хто проживає окремо від дитини.
З матеріалів справи вбачається, що у Новобузькому РВ ДВС виконавчий лист знаходився на виконанні з травня 2004 по липень 2006 року. За цей період державним виконавцем ОСОБА_4 нараховано заборгованість у розмірі 3 148, 48 грн. Аліменти боржником за цей період не сплачувались (а.с. 20).
З довідок державних виконавців Кагарлицького РВ ДВС вбачається, що за період з липня 2010 року до досягнення дитиною повноліття, за виконавчим листом нараховано 78 975, 35 грн. заборгованості. При цьому будь-яких виплат боржник не вчиняв, заборгованість нараховувалась за середньою заробітною платою по Кагарлицькому району Київської області (а.с. 23, 24, 25, 26, 27, 27, 28). 
Дійшовши висновку про врахування заборгованості, нарахованої державними виконавцями, суд першої інстанції помилково не врахував до розміру заборгованості 3 148, 48 грн. нарахованих державним виконавцем Новобузького ВДВС (а.с. 20).
Згідно наданих позивачкою доказів, доведеним є перебування виконавчого листа в органах примусового виконання судових рішень у період з травня 2004 по липень 2006 року та з липня 2010 по 20 лютого 2019 року. При цьому обґрунтованим є нарахування аліментів до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно наданих державними виконавцями довідок про розмір заборгованості, вона складає 82 123, 83 грн. (3 148, 48 грн. + 78 975, 35 грн.), які колегія суддів вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_2 . 
Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. 
Оскільки боржник, за весь час перебування виконавчого документа на виконанні, жодного платежу на вчинив, то розмір пені можливо визначити за розміром заборгованості за аліментами, а відтак, слід стягнути 82 123, 83 грн., що становить 100% заборгованості.
Зазначене кореспондується з Постановою великої палати Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц.
З огляду на вищезазначене, рішення суду підлягає зміні шляхом збільшення розміру заборгованості за аліментами та пені.
Доводи апеляційної скарги щодо ігнорування судом постанови Верховного Суду від 20 липня 2020 року у справі № 362/4462/16-ц, на яку посилалась позивачка у цивільній справі, не заслуговують на увагу, оскільки суд не ставив під сумнів презумпцію вини платника аліментів, а лише посилався на недоведеність розміру заборгованості, яка залишилась поза розрахунками державного виконавця.
Крім того, судове рішення підлягає зміні в частині сплати судового збору.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
ОСОБА_1 відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI звільнена від сплати судового збору. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати за подання позовної заяви у розмірі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог.
Таким чином, задовольняючи позовні вимоги про стягнення 78 975, 35 грн. заборгованості за аліментами та такої ж суми пені, суд першої інстанції повинен був стягнути по 840, 80 грн. за кожною з цих вимог.
Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави має бути стягнуто 2 522, 40 грн. (840, 80 х 2 х 1,5).
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно листа ДПС України №1678/5/99-00-12-10-05 від 17.02.2021 року (а.с. 102), інформації в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків станом на 16.02.2021 року стосовно ОСОБА_2 не знайдено.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року змінити, збільшивши стягнення заборгованості за аліментами з 78 975,35 грн. до 82 123, 83 грн., пені за прострочення сплати аліментів з 78 975,35 грн. до 82 123, 83 грн., та судового збору з 840, 80 грн. до 1 681, 60 грн.
Стягнути зі ОСОБА_2 2 522, 40 грн. судового збору на користь держави за розгляд апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук
Судді:                                                Т.Б.Кушнірова
       І.В.Лівінський                        
---------------------------------
Повну постанову складено 12 березня 2021 року