ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року	Львів	Справа № 460/3772/20 пров. № А/857/12255/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Качмара В.Я., Курильця А.Р. 
з участю секретаря судового засідання     Михальської М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року (суддя першої інстанції Зозуля Д.П., м. Рівне, повний текст складено 31.07.2020),
В С Т А Н О В И В :
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:
№ 0008941305 від 27.09.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 18648 грн. 04 коп., з яких 14918 грн. 43 коп. за податковим зобов`язанням та 3729 грн. 61 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;
№ 0008951305 від 27.09.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з мита на загальну суму 8476 грн. 39 коп., з яких 6781 грн. 11 коп. за податковим зобов`язанням та 1695 грн. 28 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час проведення невиїзної перевірки позивача відповідачем помилково враховані документи, що надійшли від уповноважених органів Литовської Республіки. Вказує, що посилання відповідача на той факт, що експортна декларація являється належним доказом заниження митної вартості позивачем не відповідає дійсності, оскільки сама по собі експортна декларація доводить лише факт оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Документи надані Литовською стороною стосуються виключно автомобіля, відправники у таких документах відрізняються, а отже висновки про заниження вартості саме позивачем передчасні та не можуть слугувати законною підставою для донарахування податкових зобов`язань.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області №0008941305, №0008951305 від 27.09.2018. Стягнуто на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління ДПС у Рівненській області .
Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає, таку ухвалу постановленою з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення та постановити нове – про відмову у позові. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначив, що за результатами порівняльного аналізу електронної митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від митних органів Литовської Республіки, встановлено, що позивач при декларуванні транспортного засобу марки «RENAULT», модель «MEGAN SCENIC», зазначив митну вартість автомобіля 3100 євро. Однак, відповідно до інформації митних органів Литовської Республіки вартість автомобіля становить 5200 євро, відправником автомобіля виступала компанія UAB «TD TRANSPORT». Таким чином, виявлено невідповідність відомостей, які впливають на розрахунок митної вартості імпортованого транспортного засобу. Відтак, відбулося заниження податкового зобов`язання позивача за ввізним митом та податком на додану вартість. Викладені у акті перевірки висновки стали підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання позивача щодо сплати митних платежів та застосування заходів, передбачених законами України. За наведеного оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними,
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обґрунтованість судового рішення. 
Учасники справи в судове засідання повторно не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, зокрема відомостями про доставку судових повісток електорнною поштою.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Судом встановлено, що упродовж 10.09.2018-12.09.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 05.12.2017 № UA205090/2017/057207, за результатами якої складено акт № 1992/17-00-13-05/ НОМЕР_1 від 14.09.2018 (а.с. 19-24).
Згідно цього акту встановлено, що позивачем при декларуванні транспортного засобу – легкового автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGAN SCENIC», нарахуванні та сплаті платежів за митною декларацією МД № UA205090/2017/057207 від 05.12.2017 допущено порушення вимог ст.49, ч.1 ст.51, ст.52, ч.2 ст.53, ст.257, ч.ч.1 і 2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2 ст.277, ст.ст.278, 289 МК України, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу   /ПК/ України.
Такий висновок ґрунтується на встановленій невідповідності відомостей щодо митної вартості ввезеного автомобіля, що заявлені декларантом у МД № UA205090/2017/057207 від 05.12.2017, та інформації щодо дійсної вартості цього транспортного засобу, наданої уповноваженим органом іноземної держави.
Зокрема, в графі 22 "Валюта та загальна сума за рахунком" МД № UA205090/2017/057207 від 05.12.2017 зазначено суму 2800 євро (90414 грн. 73 коп. по курсу Національного банку /НБ/ України на день заявлення товару до митного оформлення); митна вартість задекларована позивачем в розмірі 100102 грн. 02 коп. (або 3100 євро).
Відповідно до документів, надісланих митними органами Литовської Республіки, а саме: експортної митної декларації № 17LTКR1000EK0E3064 від 04.12.2017 на автомобіль марки «RENAULT», модель «MEGAN SCENIC», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 , рахунку-фактури від 04.12.2017 серії TDT № 03531, квитанції про отримання готівки TSC № 0093434 від 04.12. 2017, вартість автомобіля становить 5200 євро (167913 грн. 07 коп. на дату митного оформлення автомобіля). Відправником автомобіля виступала компанія UAB "TD TRANSPORT", отримувачем – 
ОСОБА_2 результаті наведених обставин позивачем занижено податкове зобов`язання по сплаті мита в розмірі 6781 грн 11 коп. та ПДВ - в розмірі 14918 грн 43 коп.
На підставі висновків акта відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: 
№ 0008941305 від 27.09.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 18648 грн 04 коп., з яких 14918 грн 43 коп. за податковим зобов`язанням та 3729 грн 61 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;
№ 0008951305 від 27.09.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з мита на загальну суму 8476 грн 39 коп., з яких 6781 грн 11 коп. за податковим зобов`язанням та 1695 грн 28 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 11-12).
Висновки проведеної перевірки ґрунтуються на тому, що за результатами аналізу відомостей, наявних у документах, поданих до митного оформлення транспортного засобу, та відомостей, що містяться в документах, наданих уповноваженим органом іноземної держави, встановлено невідповідність даних, що впливають на розрахунок митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу згідно МД № UA205090/2017/057207 від 05.12.2017. При цьому база оподаткування вищезазначеного транспортного засобу занижена на суму 67811 грн 05 коп., внаслідок чого позивачем не сплачені обов`язкові платежі в повному обсязі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митну вартість імпортованого товару, вказану декларантом позивача у митній декларації № UA205090/2017/057207 від 05.12.2017 визначено за резервним методом. До митної декларації позивачем подано всі документи, необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного для здійснення митного оформлення товару. Отримана відповідачем від Литовської Республіки інформація, а саме: експортної митної декларації № 17LTКR1000EK0E3064 від 04.12.2017, за змістом якої товар поставлявся від компанії UAB TD TRANSPORT, стосуються інших зовнішньоекономічних контрактів, за якими позивач не є стороною правовідносин, оскільки позивачем спірний автомобіль був придбаний в іноземної фірми «Werner Egerland», ввезений на територію України з Бельгії, а також стосовно нього були здійснені усі митні формальності, що свідчить про безпідставність тверджень податкового органу про порушення положень митного та податкового законодавства. Відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України, а тому оскаржувані податкові повідомлення- рішення підлягають скасуванню.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.2ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Приписами п.8 ч.1 ст.336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.
Згідно з положеннями ст.272 МК України, пп.«в» п.185.1ст.185 ПК України ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.
Відповідно до п.1 ч.1ст.279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.
Згіднозі ст.278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Пункт 190.1ст.190 ПК України передбачає, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно дорозділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Згідно з п.187.8ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Судом встановлено, що митну вартість імпортованого товару, вказану декларантом позивача у МД № UA205090/2017/057207 від 05.12.2017 року визначено за резервним методом, до якої подано всі документи, необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного для здійснення митного оформлення товару, на підставі яких було проведено митне оформлення товару; також на підставі вказаних документів була визначена митна вартість ввезеного автомобіля.
Згідно з ч.2 ст.351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Пункт 5 ч.1ст.352 МК України передбачає, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах (п.54.4ст.54 ПК України).
Таким чином, проаналізувавши наведені вище правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав, зокрема, щодо вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, під час оформлення МД № UA205090/2017/057207 від 05.12.2017 позивач надав митному органу рахунок-фактуру від 4 грудня 2017 року, у якій продавцем зазначено компанію «WERNER EGERLAND» (Німеччини) і вказано вартість 2800 Євро. 
Митну вартість ввезеного транспортного засобу позивачем визначено у розмірі 100102 грн за 6 методом та за наслідками митного оформлення транспортного засобу сплачено мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами України на територію України та ПДВ з ввезених на територію України товарів.
Відповідно до документів, наданих митними органами Литовської Республіки, фактурна вартість спірного автомобіля становить 5200 євро. Така вартість зазначена в митній декларації країни відправлення, рахунку-фактурі та квитанції. 
Між відомостями експортної декларації, доданих до неї рахунку-фактури, квитанції, та наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами, є відмінності в частині відомостей про продавця і вартості транспортного засобу.
Разом з тим, експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вказаний документ не виключає можливості переходу права на автомобіль після такого оформлення до інших осіб.
Покупцем товару в експортній декларації і доданому до неї рахунку-фактурі зазначений ОСОБА_3 , однак доказів того, що він мав причетність до оформлення цієї декларації та сплатив кошти згідно рахунку-фактури не здобуто.
Так, його підпис на квитанції відсутній. 
Також відсутні докази реального здійснення експорту автомобіля згідно декларації поданої до відповідних органів Литовської Республіки. 
Отже, відповідач, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення сумнівів не скерував запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом.
Самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами по справі, також в Акті перевірки жодним чином не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, ніж тим, що подані до митного оформлення на митниці.
Доводи відповідача про оформлення позивачем іншого пакету документів на автомобіль ґрунтуються виключно на припущеннях, що є неприпустимим, так як жодними належними і допустимими доказом не підтверджені.
Окрім цього, в порядку ст.55 МК України податковий орган коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводив, відповідне рішення в матеріалах справи є відсутнім.
Відтак, самостійне визначення податковим органом розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості (останніми не передбачено можливості переходу від резервного методу до основного методу).
Оцінюючи обставини справи, колегія суддів виходить з того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з первинних (реєстраційних) документів. Отже, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.
Виходячи із змісту ч.6 ст.69 МК України, донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.
Апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем наявності складу податкового (митного) правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставне збільшення грошових зобов`язань з ПДВ та мита.
Відповідно до ч.5   ст.242 КАС України   при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує сформовану правову позицію Верховного Суду по аналогічній категорії справ, яка викладена в постанові від 03.04.2018 у справі № К/9901/593/17.
Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог п.1 ст.49, п.2 ч.2 ст.52, ч.1 ст.257, ч.1 ст.295 МК України, п.190.1 ст.190 ПК України, а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, заявлений позивачем позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 25.01.2021.