ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/133/21 Справа № 202/7524/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 січня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 24.11.2020 року о 00 год. 40 хв. в м. Дніпро по вул. Г. Захарченко, 6, водій ОСОБА_1 керував авто Toyota Avensis н/з НОМЕР_1 з явними алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
24.11.2020 року о 00 год. 40 хв. в м. Дніпро по вул. Г. Захарченко, 6, було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував авто Toyota Avensis н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, та під час складання протоколу ОСОБА_1 продовжив рух, на неодноразові законні вимоги працівників поліції залишатись на місці не реагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейських, вчинивши правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що було порушено право на захист, оскільки захисник Філіповський В.В. 18.12.2020 року перебував на самоізоляції, про що було повідомлено суддю, однак суддя, діючи упереджено, постановив неправдиве рішення, позбавивши особу на доступ до правосуддя.
Вказує, що постанова суду абсолютно формальна, написана по шаблону без оцінки реальних факторів, які мають значення для прийняття обґрунтованого рішення; суддя посилається на покази свідків, які не були допитані під час судового розгляду, а тому їх пояснення не можуть бути беззаперечним доказом; в показах свідків відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Також зазначає, що працівники поліції не звертались з вимогою пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки; в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння, де він відмовився від проходження медичного огляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Філіповський В.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 022847 та сергії ГП 693934 від 24.11.2020 року, поясненнями свідків, рапортами працівника поліції, відеозаписом.
Згідно відеозапису, наявному в матеріалах справи, ОСОБА_1 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП продожвив рух, та на неодноразові законні вимоги працівників поліції залишитись на місці не реагував, а тому в останнього найвний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП то слід зазначити, що сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.
Покази свідків та працівників патрульної поліції повністю узгоджуються між собою, а також підтверджуються відеозаписом, а тому сумнівів в апеляційному суді не викликають.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Щодо доводів апелянта про те, що було порушено право на захист, оскільки захисник Філіповський В.В. 18.12.2020 року перебував на самоізоляції, про що було повідомлено суддю, однак суддя, діючи упереджено, постановив неправдиве рішення, позбавивши особу на доступ до правосуддя, апеляційний суд зазначає, що таке право було йому поновлено шляхом прийняття до розгляду апеляційної скарги.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не звертались з вимогою пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки; в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння, де він відмовився від проходження медичного огляду не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Як вбачається з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з застосуванням технічних засобів або у медичному закладі, роз`яснено наслідки відмови від проходження такого огляду, однак останній, в присутності двох свідків, відмовився.
Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявним склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун