Справа № 441/763/20                Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М. 
Провадження № 33/811/1847/20                 Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Домашовець Віталія Степановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 3 грудня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 03.12.2020 провадження у справі щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно з протоколом ОСОБА_1 01.05.2020 о 21 год. 25 хв. на вул. Крип`якевича, 10 в м. Городок Львівської області, керував автомобілем Volkswagen Passat B5, р.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння і зокрема: порушення координації рухів та мови, зіниці, які не реагують на світло, був зупинений поліцейським, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.
Не погоджуючись з постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 03.12.2020, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену постанову, в якій просить таку скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, суддею було порушено норми матеріально та процесуального права, не було допитано свідків, справу розглянуто поверхнево і формально.
Зазначає, що ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Працівниками поліції було порушено порядок огляду на сп`яніння, у зв`язку з чим огляд вважається не дійсним, а протокол недопустимим доказом вини апелянта. Зазначає що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння. Працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката Домашовець В.С. в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов наступного висновку.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до розділу 1, пункту 7, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З наявного у матеріалах справи, зокрема відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, у присутності двох свідків ( письмові пояснення яких є на а.с.4,5). Як вбачається з пояснень свідків: ОСОБА_1 сперечався з працівниками поліції, не проходив огляд на стан спяніння, затягував час. Працівниками поліції було роз`яснено його права та ознайомлено з матеріалами справи. 
Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу. Оскільки під час дослідження матеріалів справи суддею апеляційного суду було оглянуто направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 12).
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №105584 від 01.05.2020, поясненнями свідків, відеозаписом, рапортом працівника поліці.
Той факт, що працівники поліції не відсторони ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні.
Згідно з рапортом інспектора СРПП №1 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Дмитришина О.О.: Малишевського Р.І, не було відсторонено від керування транспортним засобом у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 було зупинено біля будинку в якому він проживає.
В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.
Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи. У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.
Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
ОСОБА_1 інкриміноване правопорушення скоїв 01.05.2020, тоді як постанова судді суду першої інстанції була прийнята 03.12.2020.
Отже, на час розгляду судом адмінматеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №105584 на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, строки визначені ст. 38 КУпАП збігли, а це не дивлячись на наявність в його діях інкримінованого складу правопорушення, виключає провадження у справі.
Підсумовуючи викладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Городоцького районного суду львівської області від 3 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.