ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2690/21	Головуючий у 1-й інстанції Кунцьо С.В. 	
Провадження № 33/817/155/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши у м. Тернополі з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що не працює,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави, та позбавлено права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 07 лютого 2021 року о 04.38 год. в м. Тернополі по вул. Руській керував транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер» та згідно висновку КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР № 47 від 07 лютого 2021 р. встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що місцевий суд, не повідомивши його належним чином про час та місце розгляду справи, в порушення вимог ст. ст. 268, 277 КУпАП розглянув справу у його відсутності, чим порушив право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на захист. Дані обставини позбавили його можливості прибути в судове засідання і надати пояснення з приводу правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним.
Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає її незаконною, необґрунтованою, а також такою, що не відповідає матеріалам та обставинам справи.
Вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення, та у фабулі постанови визнав доведеним, що саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
Наголошує на тому, що на відео з нагрудної камери працівника поліції не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом.
На переконання апелянта, факт керування ним транспортним засобом «Land Rover Range Rover» можуть спростувати свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які знаходились разом з ним в автомобілі.
Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який в судовому засіданні апеляційного суду просив скасувати рішення суду першої інстанції, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, прихожу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначених вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи не дотримано, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.
Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд першої інстанції керувався наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038821 від 07 лютого 2021 року, рапортом поліцейського взводу 1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Кравець А.В. від 07.02.2021 р., аудіовізуальним диском, на якому міститься відеозапис розгляду суб`єктом владних повноважень справи про адміністративне правопорушення; висновком КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР № 47 від 07.02.2021 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 07.02.2021 року; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , від 07.02.2021 р.; копією постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, серії ДП18 №784319 від 07.02.2021 р.; довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 08.02.2021 р. про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.
З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні цього правопорушення не визнав та пояснив, що 07.02.2021 близько 05:00 год. транспортним засобом керував не він, а його дружина. 
Такі пояснення ОСОБА_1 не спростовані жодним доказом, наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті" під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху такого засобу.
Так, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містять даних, що вказані особи були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 04:38 год. 07.02.2021, а свідчать лише про те, що 07.02.2021 в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, але погодився проїхати в медичний заклад для його проходження.
Відеозапис, наявний в матеріалах справи, не містить даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того, відеозапис не містить даних про те, що свідки, які зазначені у протоколі, були присутні на місці події.
Водночас, будучи допитаною в якості свідка, дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пояснила в судовому засіданні апеляційного суду, що в момент зупинки автомобіля саме вона керувала транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Так, 07.02.2021 вона подзвонила ОСОБА_1 , який в цей час знаходився в барі з друзями, та повідомила, що заїде за ним на автомобілі, що і зробила. Працівникам поліції про це не говорила, оскільки про можливі наслідки для чоловіка в той час не подумала.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, допущений і ряд процесуальних помилок. 
Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038821, жодної із цих ознак, передбачених п. 3 Інструкції, інспектором поліції в протоколі не зазначено, що ставить під сумнів законність дій працівників поліції щодо пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до пункту 2.9 "а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
П. 3.9 цієї Інструкції передбачено, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Пунктом 4 вищевказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
У відповідності до ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.
Місцевий суд не звернув увагу на те, що у матеріалах справи відсутні документальні підтвердження дій поліцейських, які повинні бути обов`язковими та прямо передбачені у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої Наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735: відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який передбачений цією Інструкцією, акт медичного огляду та направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, процедура проходження огляду водія, передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, порушена і, відповідно, докази, на які послався суд в обґрунтування висновку про доведеність провини ОСОБА_1 , не можна визнати допустимими.
Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, приходжу до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена.
Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
З урахуванням викладеного провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП України, суддя
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя