ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 р.	Справа № 520/13508/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 (постановлену суддею Зоркіною Ю.В.) по справі № 520/13508/19
          за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеандр Груп"  
          до           Державної податкової служби України ,           Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                   
          про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 р. в адміністративній справі 520/13508/19,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 р.  задоволено позов  Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеандр Груп" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної фіскальної служби України, а саме: скасовано рішення комісії Головного управління ДПС в Харківській області від 25.11.2019  р. № 1337361/38278407, № 1337362/38278407, № 1337356/38278407, № 1337355/38278407, № 1337363/38278407, № 1337359/38278407, № 1337358/38278407, № 1337357/38278407, № 1337360/38278407, № 1337364/38278407 про відмову у реєстрації податкових накладних; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 1 від 02.09.2019 р., № 13 від 25.09.2019 р., № 12 від 25.09.2019 р., № 2 від 04.09.2019 р., № 8 від 08.08.2019 р., № 9 від 08.08.2019 р., № 11 від 13.08.2019 р., № 4 від 04.09.2019 р., № 3 від 04.09.2019 р., № 20 від 27.08.2019 р., подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеандр груп" (код ЄДРПОУ 38278407).
Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеандр Груп" подано клопотання про зобов`язання Державної податкової служби України подати до суду звіт про виконання судового рішення у даній справі, оскільки реєстрація податкових накладних не проведена.
Ухвалою Харківського  окружного адміністративного суду від 15.01.2021  р. вказану заяву  задоволено   та зобов`язано Державну податкову службу України подати Харківському окружному адміністративному суду не пізніше одного місяця з дня набрання цією ухвалою законної сили звіт про виконання рішення суду від 10.02.2020 р. у справі № 520/13508/19.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач - Головне управління ДПС у Харківській області, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Харківського  окружного адміністративного суду від 15.01.2021  р.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність  висновків суду обставинам справи, оскільки суб`єкт владних повноважень не відмовляється від виконання  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 р.  у справі № 520/13508/19, а зазначає, що ним вживаються заходи щодо його виконання. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а  ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Крім того, позивачем подано клопотання  про закриття апеляційного провадження у справі, оскільки судом першої інстанції  в оскаржуваній ухвалі не вирішено  питання про права  та обов`язки Головного управління ДПС у Харківській області.
Суд апеляційної інстанції вважає вказане клопотання безпідставним, оскільки Головне управління ДПС у Харківській області є учасником  справи № 520/13508/19 та, відповідно до ст. 293  Кодексу адміністративного судочинства України, має право подати апеляційну скаргу на   рішення суду першої інстанції. 
У  судове засідання учасники справи не з`явилися,  своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, відповідач подав до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку  з неявкою  в судове  засідання  всіх учасників  справи,  фіксування  судового засідання  за допомогою  технічного  запису не здійснювалося.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеандр Груп", суд першої інстанції виходив з того, що Державною фіскальною службою України на час розгляду справи  не надано документів на підтвердження виконання рішення суду та реєстрацію податкових накладних, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеандр Груп" про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення обґрунтована та підлягає задоволенню. 
Суд апеляційної інстанції  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до  ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 4  ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналіз  вищевказаних норм законодавства вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 р., "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р., "Шаренок проти України" від 22.02.2004 р. зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Підставами застосування зазначених заходів є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що вказують на протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
У Рішенні від 30.06.2009 р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 р. у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09. 1978 р. у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Як вбачається з матеріалів справи, суб`єктом владних повноважень не надано доказів виконання  рішення суду.
Крім того, згідно із постанови держаного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.12.2020 р. ВП № 63581866, копія якої знаходиться в матеріалах справи,  за невиконання рішення суду в частині зобов`язання зареєструвати податкові накладні без поважних причин на ДПС України накладено штраф у розмірі 5100 грн. 
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених вимогами Кодексу адміністративного судочинства України.
          Таким чином,  суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до  вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 по справі № 520/13508/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.   . 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  22.03.2021 року