ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 лютого 2021 року           справа №360/3433/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,  розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 р. (у повному обсязі складено 9 листопада 2020 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі  № 360/3433/20 (головуючий І інстанції суддя  К.Є. Петросян)  за позовом   ОСОБА_1  до  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,                                             
                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.09.2020 року звернувся до суду з  позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнень, просив  визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського ОУПФУ Луганської області від 23.07.2020 щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 як учаснику бойових дій; зобов`язати Старобільське ОУПФУ Луганської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як учаснику бойових дій, та нарахувати суми пенсії з дати звернення 09.06.2020 (а.с. 41-51).
Рішенням  Луганського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року у справі  № 360/3433/20   у задоволені позову відмовлено (а.с. 101-104).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що він був військовозобов`язаним  та перебував на військовому обліку офіцерів запасу у Старобільсько-Новопсковському ОРВК № 1687 від 27.08.2020 року, тобто особою, на яку розповсюджується дія пункту 4 частини 1 статті 115 Закону.
За таких обставин,  враховуючи необхідний вік і стаж, ним була подана заява про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій та надані усі необхідні документи до УПФУ.
Позивач звертає увагу на те, що форма довідки про безпосередню участь особи в АТО затверджена додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, видається підприємством, установою та організацією з позначенням місця, статусу та посади, яку займала особа на час залучення її до складу сил, які безпосередньо брали участь в АТО. Зазначення категорій таких як «військовослужбовець», «військовозобов`язаний» чи «резервіст» у довідці не застосовується. Вказані категорії визначені та зазначаються в Інформації про учасників антитерористичної операції, яким надано статус учасника бойових дій (для службового користування), затвердженою формою згідно додатка 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, та надається до Міністерства у справах ветеранів та Державної служби у справах ветеранів війти та  учасників антитерористичної операції.
Позивач зазначає, що надання такої інформації не передбачено діючим законодавством та не вимагалось від нього.
Разом з тим, звертає увагу на те, що ним була отримана та надана для розгляду довідка про те, що він відповідно до статті 9 Закону України «Про військовий обов`язок  і військову службу» є військовозобов`язаним  та перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Згідно  ч. 1  ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Старобільського ОУПФУ Луганської області із заявою від 09 червня 2020 року, зареєстрованою за № 1555, про призначення пенсії за віком, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи, а саме: паспорт; ідентифікаційний номер; довідка про безпосередню участь в антитерористичній операції № 1016 від 09.06.2020; трудова книжка; військовий квиток серії НОМЕР_2 від 09.02.1989; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 01.06.2020; довідка про роботу в Старобільській митниці ДМСУ № 7.15-12/67-77 від 16.06.2020; витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ України № 119/дск від 21.12.2017; витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ України № 71/дск від 12.03.2018; архівна довідка галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/18324 від 26.12.2018 (а.с. 77-78).
За інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, страховий стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за віком складає 34 роки 2 місяці 2 дні (а.с.71).
Рішенням відповідача від 23.07.2020 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті  115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_1 є працівником Збройних Сил України, якому надано статус учасника бойових дій (а.с. 84-85).
З витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби від 08.05.2020 № 7 вбачається, що комісія ухвалила у відповідності до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» працівнику Збройних Сил України ОСОБА_1 , який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, надати статус учасника бойових дій (а.с. 21).
01 червня 2020 року Луганським обласним військовим комісаріатом ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 (а.с. 22).
З довідки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2  від 08.09.2020 № 1942 та трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 01.08.1985 року заповнення вбачається, що службовець (працівник) ОСОБА_1 працює в Білокуракинсько-Троїцькому об`єднаному районному військовому комісаріаті з 25.09.2017 по теперішній час на посаді провідного спеціаліста командування та йому призначено 6 ранг державної служби (а.с. 14, 87-94).
Архівна довідка від 26.12.2018 № 179/1/18324, видана Галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, містить інформацію, що працівник Збройних Сил України ОСОБА_1 , провідний спеціаліст командування Білокуракинсько-Троїцького об`єднаного районного військового комісаріату Луганської області, з 13.12.2017 залучався до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 21.12.2017  року № 119/дск (а.с. 15, 19).
Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 09.06.2020 № 1016, наданій Білокуракинсько-Троїцьким об`єднаним районним військовим комісаріатом Луганської області, також підтверджено, що в період з 22.09.2017 по 30.04.2018 працівник Збройних Сил України ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції: смт. Білокуракине (Луганська область), м. Сєвєродонецьк (Луганська область) на підставі  наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12.03.2018 № 71/дск (а.с. 16-18, 20).
У відповідності до довідки Старобільсько-Новопсковського об`єднаного районного військового комісаріату Луганської області  від 27.08.2020 року № 1687, військовозобов`язаний, старший лейтенант запасу ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку офіцерів запасу в Старобільсько-Новопсковському об`єднаному районному військовому комісаріаті та призначений до команди на призов під час оголошення мобілізації (а.с. 30).
Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем рішення від 23.07.2020 щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян врегульоване статтею 115 Закону № 1058-IV.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Згідно із пунктом 20 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються, зокрема особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що правом на дострокове призначення пенсії за віком за визначених умов наділені не всі особи зі статусом учасника бойових дій, а тільки ті особи, які є військовослужбовцями, резервістами чи військовозобов`язаними, або особами, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" № 2232-ХІІ  (далі – Закон № 2232-ХІІ). Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії в т.ч.: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку офіцерів запасу в  Старобільсько-Новопсковському об`єднаному районному військовому комісаріаті, що підтверджується військовим квитком та довідкою від 27.08.2020 № 1687, виданою тво військового комісара  Старобільсько-Новопсковського об`єднаного районного військового комісаріату (а. с. 26-30). 
Зі змісту посвідчення серії НОМЕР_3 від 01.06.2020 вбачається, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а. с. 23).
Розписка – повідомлення від 09.06.2020 свідчить: позивачем подано необхідні документи до  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а. с. 77-78).
Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону № 3551-XII, також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (при призначенні пенсії згідно з абзацом шостим пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV). 
Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 (далі – Постанова № 413) затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції і забезпеченні її проведення.
В пункті 3 Постанови № 413 Кабінетом Міністрів України зобов`язано Міністерства та інші органи виконавчої влади привести власні нормативно - правові акти у відповідність із цією постановою та рекомендувати іншим державним органам привести власні нормативно - правові акти у відповідність із цією постановою.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачена можливість дострокового виходу на пенсію учасникам бойових дій.
Пунктом 4  Порядку № 413 визначено, що документом про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення з метою виконання завдань із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі є витяги з наказів, директив, розпоряджень АТЦ, а також інші офіційні документи, видані органами державної влади, що містять достатньо доказів про безпосередню участь особи у виконанні завдань АТО у районах її проведення.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем були надані всі необхідні документи, а саме: паспорт; ідентифікаційний номер; довідка про безпосередню участь в антитерористичній операції № 1016 від 09.06.2020; трудова книжка; військовий квиток серії НОМЕР_2 від 09.02.1989; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 01.06.2020; довідка про роботу в Старобільській митниці ДМСУ № 7.15-12/67-77 від 16.06.2020; витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ України № 119/дск від 21.12.2017; витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ України № 71/дск від 12.03.2018; архівна довідка галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/18324 від 26.12.2018 (а.с. 77-78).
Враховуючи вищевикладене, позивач надав документи на підтвердження наявності підстав отримання пенсії згідно вимог  п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як військовослужбовець - учасник бойових дій.
На підставі зазначеного та беручи до уваги те, що позивач має статус учасника бойових дій, досяг віку 55 років, має трудовий стаж більше 25 років, він підпадає під дію вимог п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, рішення  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області від 23.07.2020, яким зазначено,  що позивач не має права на призначення дострокової пенсії  за віком відповідно до п. 4 ч. 1 статті 115 Закону, оскільки є працівником Збройних Сил України, якому надано статус учасника бойових дій, є протиправним та підлягає скасуванню.
Вказана позиція узгоджується з висновком  Верховного Суду, зазначеним у постанові від 29.09.2020 року у справі № 263/14242/17, в постанові від 6 листопада 2018 року у справі № 591/3086/16-а, від 29 серпня 2018 року у справі № 295/1129/17.
В юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
На переконання суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону держорган може приймати різні рішення.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України окреслено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та  зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами  ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
На підставі вищезазначеного,  позовна вимога про зобов`язання  відповідача    призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як учаснику бойових дій, та нарахувати суми пенсії з дати звернення 09.06.2020 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В частині 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України занотовано: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
За унормуванням частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.
Таким чином, рішення суду першої інстанції  підлягає скасуванню у повному обсязі.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (ч. 1 ст. 317 КАС України).
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 р.   -   задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 р.   у справі  № 360/3433/20   -   скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1  до  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним  та скасувати рішення  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 23.07.2020   про відмову   ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області    призначити ОСОБА_1    дострокову пенсію за віком як учаснику бойових дій та нарахувати суми пенсії з дати звернення -  09.06.2020 згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 лютого 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                           Г.М. Міронова                   
Судді                                                                                                  І.В. Геращенко 
                                                                                                           Е.Г. Казначеєв