УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/8098/17 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 30 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Трояновської Г.С.        
суддів Павицької Т.М., Талько О.Б.
з участю секретаря судового засідання Коберник Л.С.,
                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Житомирі цивільну справу № 295/8098/17  за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про стягнення коштів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі, 

в с т а н о в и в : 

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2020 позов задоволено частково.
17.08.2020 ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2020 у зазначеній цивільній справі.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира 20.08.2020 заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира 21.09.2020 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було визнано неподаною та повернуто заявнику, посилаючись на положення ч. 8 ст. 285 ЦПК України.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення необґрунтованої ухвали. Вказує, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.08.2020 його заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху у зв`язку із тим, що, на думку суду, ним не надано копій заяви і додатків відповідно до кількості сторін, а також документів, на які він посилався, обгрунтовуючи мотиви своєї заяви. Зазначив, що 31.08.2020 вимоги ухвали він виконав та надав копії своєї заяви згідно кількості сторін по справі. ОСОБА_2 вважає, що на вказане суд не звернув увагу та безпідставно повернув йому заяву про перегляд заочного рішення.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2020 позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 893 217, 10 грн., переданих йому 01.10.2011 при купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири та розписки. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.
17.08.2020 ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2020, яка мотивована тим, що розгляд справи було проведено без його участі, про час та місце розгляду справи він не повідомлявся згідно положень ст. 128-130 ЦПК України, що позбавило його права на справедливий суд. Також вказав, що під час розгляду справи було постановлено ряд процесуальних документів, які він не отримував, а тому був позбавлений надати їм юридичну оцінку та оскаржити в апеляційному порядку (а.с. 199-200).        
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира 20.08.2020 заяву ОСОБА_2 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків до 31.01.2020 та вказано, що відповідачу необхідно надати копії заяви про перегляд заочного рішення та всіх доданих до заяви про перегляд заочного рішення матеріалів для позивача та третьої особи, які було зазначено ним в додатку до заяви про перегляд заочного рішення, проте вони виявилися відсутніми, про що канцелярією Богунського районного суду м. Житомира 18.08.2020 року було складено відповідний акт (а.с. 203).
31.08.2020 ОСОБА_2 подав до суду заяву на виконання вимог ухвали і додав копії заяви для позивача і третьої особи, а також копії квитанції про сплату судового збору (а.с. 207).
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира 21.09.2020 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було визнано неподаною та повернуто заявнику, посилаючись на положення ч. 8 ст. 285 ЦПК України.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вказав, що всіх недоліків, зазначених в ухвалі суду від 20.08.2020, ОСОБА_2 так і не усунув. Зокрема, в порушення вимог ч.ч. 4, 7 ст. 285 ЦПК України, відповідачем не надано копії всіх доданих до заяви про перегляд заочного рішення матеріалів для позивача та третьої особи та докази, на які він посилається.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм ЦПК України з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть такого права.
Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 21.09.1994 року в справі Фаєд проти Сполученого королівства (п.65), рішення від 18.02.1999 року у справі Вайт і Кеннеді проти Німеччини (п.59), рішення від 10.05.2001 р. у справі ОСОБА_4 та К.М. проти Сполученого Королівства (п.93), рішення від 12.07.2001 р. у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини (п.45).
Відповідно до ч. 4 ст. 285 ЦПК до заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів.
На підставі ч. 7 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.
Частиною 8 ст.285 ЦПК України встановлено, що до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За змістом ч. 3 наведеної норми якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строку виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у своїй заяві про перегляд заочного рішення, посилався на те, що він в установленому законом порядку не повідомлявся про час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості заявити клопотання, надати доводи та міркування, він не отримував ряд процесуальних документів, постановлених судом, не був ознайомлений з їх змістом, що позбавило його можливості надати їм належну юридичну оцінку, а при необхідності оскаржити в апеляційному порядку. З огляду на наведені мотиви, заявник не долучає до заяви про перегляд заочного рішення докази та, відповідно, не зазначає про них в додатку. До заяви було додано лише документ про сплату судового збору.
ОСОБА_2 на виконання ухвали Богунського районного суду м. Житомира 20.08.2020 про залишення заяви без руху, подав до суду заяву про усунення недоліків, та надав копії своєї заяви про перегляд заочного рішення для позивача та третьої особи із зазначеними в ній додатками, а саме копії квитанції про сплату судового збору (а.с. 207).
Враховуючи, що ОСОБА_2 дотримано вимоги ч. 2 ст. 285 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішуючи питання про повернення заяви останньому про перегляд заочного рішення не дотримався норм процесуального права та постановив помилкову ухвалу.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Висновки суду першої інстанції не можуть бути підставою для позбавлення заявника права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської Конвенції прав людини.
У рішенні в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та у рішенні в справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Ця обставина визнана порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та, діючи всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув заяву про перегляд заочного рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384, 390,391 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25.02.2021.

Головуючий                                     Судді