Ухвала
 
01 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 953/345/20
провадження № 61-1476ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» на постанову Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у справі зазаявою приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» про забезпечення позову у справі за позовом приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг,

ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп» (далі - ПП «ЮК «Право Груп») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг. 
 
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив накласти арешт на майно ОСОБА_1 , що належить їй на праві приватної власності - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , або заборонити відповідачу вчиняти дії щодо відчуження чи обтяження будь-яким чином указаного майна.
 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року заяву ПП «ЮК «Право Груп» задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо будинку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 на час розгляду цивільної справи № 953/345/20.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року скасовано та постановлено нову постанову про відмову у задоволенні заяви ПП «ЮК «Право Груп» про забезпечення позову.
 
25 січня 2021 року ПП «ЮК «Право Груп» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. 
 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Оскарження ухвали щодо забезпечення позову передбачено пунктом 3 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено висновок, що «неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.».
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена постанова Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити приватному підприємству «Юридична компанія «Право Груп» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у справі зазаявою приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» про забезпечення позову у справі за позовом приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                   М. М. Русинчук