Справа № 127/27542/19
Провадження № 22-ц/801/138/2021
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року	Справа № 127/27542/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді - доповідача: Міхасішина І.В.
суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.
за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/27542/19 за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Державної організації «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров`я України», ОСОБА_4 про скасування наказу та  виконання договірних зобов`язань
за апеляційною скаргою представника позивачів - адвоката Якименко О.О. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року, постановлену в складі судді Дернової В.В., в залі суду

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Державної організації «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров`я України», ОСОБА_4 про скасування наказу та виконання договірних зобов`язань.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року провадження у вище зазначеній справі закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору. 
Не погодившись із зазначеною ухвалою, представник позивачів - адвокат Якименко О.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду. На думку скаржника, оскаржувана ухвала постановлена в порушення п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, ст. 263 ЦПК України.
23 грудня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ухвала суду першої інстанції від 05 листопада 2020 року є законною та обґрунтованою. Просить апеляційну скаргу представника позивачів - адвоката Якименко О.О. залишити без задоволення. 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник третьої особи ОСОБА_3 – адвокат Шабатура О.А. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивачів - адвокат Якименко О.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.
04 січня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою представника позивачів адвоката Якименка О.О.
Відповідно до частини 1 стаття 371 ЦПК України Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
 11 грудня 2020 року Вінницьким апеляційним судом відкрито провадження у даній справі. (а.с. 197) Отже строк встановлений законом для перегляду справи закінчується 11 січня 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.
Однак клопотання про продовження строку розгляду справи до суду не надходило.
Відкладення розгляду справи призведе до порушення строків розгляду апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Судом встановлено, що наказом ректора Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 27 червня 2019 року за № 345 відраховано з Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова студентів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як таких, які отримали результат «не склав» на ліцензійному іспиті «Крок-2. Стоматологія».
07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про виконання договірних зобов`язань. У позові просили скасувати наказ ректора Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 27 червня 2019 року за № 345 в частині відрахування з Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова студентів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як таких, які отримали результат «не склав» на ліцензійному іспиті «Крок-2. Стоматологія».
Зобов`язати Вінницький національний медичного університет імені М.І. Пирогова видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дипломи про вищу освіту державного зразка за денною формою навчання Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова, освітньо-кваліфікаційний рівень – спеціаліст, за спеціальністю – стоматологія.
На обґрунтування доводів щодо наявності спору між сторонами вказували на наявність факту грубого порушення відповідачем прав позивачів та договірних зобов`язань. Зазначали, що такі дії відповідача стали перешкодою виконання позивачами навчального навантаження в обсязі, необхідному для здобуття відповідного ступеня вищої освіти. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.68).
У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та на відсутність правових, обґрунтованих та законних підстав для задоволення позовних вимог (т.1 а.с.106-112). 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).
Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що відсутній предмет спору, а питання поновлення у складі студентів Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова та допуску позивачів до перескладання ліцензійного іспиту «Крок-2. Стоматологія» у 2020 навчальному році вирішено наказом Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 10 квітня 2020 року за № 151. 
Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.
Наявність зазначеного наказу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 10 квітня 2020 року за № 151 не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір щодо належного виконання відповідачем договірних зобов`язань. 
Факт поновлення позивачів у складі студентів Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова та допуску позивачів до перескладання ліцензійного іспиту «Крок-2. Стоматологія» у 2020 навчальному році не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.
Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.
Згідно вимог ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника позивачів - адвоката Якименко О.О. задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 Головуючий:  І.В. Міхасішин
Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун