Справа № 127/27113/20
Провадження № 22-ц/801/276/2021
Категорія: 3
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року	Справа № 127/27113/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М., 
суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,
розглянувши в спрощеному провадженні без повідомлення учасників судового розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Вохміновою О.С.,
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області Додончук Г.В. звернулась з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Другої Вінницької державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно.
Позовна заява була підписана та надіслана представником позивача адвокатом Мотилюком О.В. на офіційну електронну пошту суду та підписано ЕЦП у встановленому прядку з вимогою надіслання підтвердження про отримання.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року позовну заяву на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України повернуто позивачу. 
Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права при її постановленні, просила скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки при вирішенні питання про повернення позовної заяви судом не досліджувалось питання повноважень адвоката, а тому висновки суду про відсутність повноважень у адвоката на звернення до суду з позовом від імені позивача є помилковим. Крім того, отримавши через електронну пошту суду позовну заяву, працівники суду не надіслали підтвердження про її прийняття та повідомлення про проблеми з читанням отриманого листа.
В свою чергу відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що суд не порушував норми ЦПК України при поверненні позовної заяви. Також зазначила, що позивач зловживає процесуальними правами, адже за її аналогічним позовом вже відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Просила, у відповідності до ч.9 ст.141 ЦПК України, стягнути на її користь, в зв`язку з зловживанням процесуальними правами з боку позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. 
Відзиву від іншого учасника справи не надходило. 
Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Таким вимогам ухвала суду не відповідає.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ч.7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Положенням ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2020 на офіційну електронну пошту суду від адресата " ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 " надійшов лист № ЕП-19310/20-Вх з темою: "Позовна заява ОСОБА_4 в інтересах та від імені ОСОБА_1 ", в листі зазначено, що позов подано з додатками, який складається із восьми файлів та долучено клопотання про витребування доказів. Також вказано, що після отримання надіслати підтвердження про її прийняття або повідомлення про проблеми з читанням отриманого листа (а.с. 1-14).
Після чого, 03.12.2020 працівниками відділу інформаційно-технічного забезпечення Вінницького міського суду Вінницької області складено Акт №12, з якого вбачається, що зареєстрований лист № ЕП-19310/20-Вх, що надійшов 02.12.2020 року о 18.55 год. на офіційну електронну пошту суду від адресата " ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 " з темою: "Позовна заява ОСОБА_4 в інтересах та від імні ОСОБА_1 " містить додатки, що розміщені на сторонньому інтернет-ресурсі, а саме на сервісі Диск Google (англ. Google Drivе) - сховище даних, яке належить компанії Google Іnс. Вінницький міський суд Вінницької області не має доступу до вказаного ресурсу, тому додатки не можуть бути додані до матеріалів № 127/27113/20 (а.с. 16).
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що вона подана та підписана від імені позивача адвокатом Мотилюком О.В., при цьому до позовної заяви не надано жодного додатку в підтвердження повноважень адвоката Мотилюк О.В., тобто позов підписано особою, яка не має права на вчинення такої процесуальної дії. 
Однак апеляційна інстанція не може погодитися з таким висновком суду з огляду на таке. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно до п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Отримавши позов, підписаний представником, чиї повноваження не є підтвердженими у відповідності до вимог ЦПК України, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 7 ст. 177, ч. 1 ст. 185 ЦПК України мав залишити позовну заяву без руху із зазначенням необхідності надання ордеру або довіреності, чого не зробив.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, який передбачає право на справедливий суд та пропорційність.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Тому посилання суду першої інстанції на те, що позовну заяву подано з порушенням п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України є необґрунтованим, оскільки суд повноваження адвоката не перевіряв, а отже його висновки зроблені на припущеннях. 
Суд першої інстанції не вжив жодних заходів, щодо встановлення обсягу повноважень представника позивача.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції передчасно та з порушенням вказаних норм процесуального права повернув позов, не надавши позивачу процесуальну можливість виправити виявлені недоліки, пов`язані з відсутністю документів на підтвердження повноважень представника позивача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Отже, суду слід уникати зайвого і невиправданого надмірного формалізму у застосуванні норм процесуального права, які впливають на саму суть доступу до правосуддя.
Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі.
Вінницький апеляційний суд в силу наданих повноважень на стадії апеляційного розгляду ухвали про повернення позовної заяви, без вирішення спору по суті, позбавлений можливості вирішити заявлене клопотання відповідача щодо компенсації судових витрат на правничу допомогу в порядку ч.9 ст.141 ЦПК України. Отже таке клопотання задоволенню не підлягає. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 лютого 2021 року.

Головуючий                                                                 М.М. Якименко

Судді:                                                                         О.В. Ковальчук

                                                                               Т.Б. Сало