УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/2178/20 Головуючий у 1-й інст. Гулак Н. А. 
Категорія  ч. 1 ст.130 КУпАП  Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        12 січня 2021 року м.Житомир
       Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретарів Кусковської Т.А., Гончарука С.С., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Вернидуба Д.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 14.02.2020 року о 01 год. 05 хв. в м. Житомирі по вул. Набережній, 33 водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що про судове рішення він дізнався лише після отримання поштою постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2020 року. 
Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а суд розглянув справу у його відсутність чим порушив його право на захист. 
Вказує, що в протоколі зазначено, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак ці обставини не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що він не відмовлявся від такого огляду. 
Також, зазначає, що працівники поліції пропонували йому пройти медичний огляд не на місці зупинки транспортного засобу, а у випадково обраних ними місцях. Свідки не були присутні на місці зупинки транспортного засобу за адресою м. Житомир вул. Набережна, 33 та вони не бачили його біля транспортного засобу AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння.
В матеріалах справи відсутні відомості про свідків, які були зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.
На його думку, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням ст. 266 КУпАП та в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки розгляд справи проводився у відсутність ОСОБА_1 , а копію постанови він отримав лише 06.11.2020 року.

Разом з тим на думку апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, від якого останній відмовився, а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відеозаписів працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував автомобілем.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

В суді апеляційної інстанції досліджувався відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який також підтверджує зазначені обставини, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Враховуючи пізній час на місці зупинки були відсутні свідки, а тому з об`єктивних причин огляд водія проводився у іншому місці де йому чітко, декілька разів пропонувалось пройти огляд у присутності свідків за допомогою портативного засобу чи у найближчому закладі охорони здоров`я. В 01:50 год. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд, 01:51 год. - погодився, 01:57 - повторно відмовився пройти огляд як на місці так і в медичному закладі.

Вказані обставини в суді апеляційної інстанції підтвердила свідок ОСОБА_2 , яка також пояснила, що відсутність безперервного запису була викликана технічними можливостями відеокамери, яка внаслідок тривалого часу використання, зносу акумулятора автоматично вимикалася та вмикалася при зміні температурних режимів.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд не знаходить, докази на які послався суд відповідають ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з підстав відсутності  ОСОБА_1  при судовому розгляді.

Під час апеляційного розгляду справи  ОСОБА_1 , в повній мірі були надані можливості для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП його право на участь у судовому розгляді було відновлено.

Також, апеляційний суд враховує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи щодо нього Богунським районним судом м. Житомира.
За місцем його проживання, яке він вказав при складанні протоколу, за адресою АДРЕСА_2 , судом двічі направлялись судові повістки рекомендованими листами про необхідність з`явитись на розгляд справи. Перше поштове повідомлення ОСОБА_1 отримав 10.03.20 р., а друге поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою «Інші причини». (а.с. 11-13)

Висновки суду повністю узгоджуються з практикою Європейського суду, який в своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». 

Доводи сторони захисту про безпідставність зупинки, відсутність на місці зупинки свідків, відсутність безперервного відеозапису, не зазначення в протоколі місця, де пропонувалось пройти огляд на думку апеляційного суду є формальними та не спростовують висновків суду про ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення, навіть з врахуванням даних про його особу, а зокрема тих, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2020 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук