ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 р.	Справа № 520/5878/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 21.09.20 року по справі № 520/5878/2020
          за позовом      ОСОБА_1  
          до     Головного  управління Державної фіскальної служби у Харківській області ,     Державної фіскальної  служби  України                    
          про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного  управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Державної фіскальної  служби  України, в якій просив суд першої інстанції: 
-           зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області сформувати та погодити з ДФС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ОСОБА_1 , в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 3 групи, відповідно до Закону України "Про міліцію", що еквівалентна сумі 301050,00 грн. (триста одна тисяча п`ятдесят гривень), та подати його на виконання до ДФС України;
- зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області та ДФС України здійснити виплату грошових коштів на підставі погодженого висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ОСОБА_1 , в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 3 групи, відповідно до Закону України "Про міліцію", що еквівалентна сумі 301050,00 грн. (триста одна тисяча п`ятдесят гривень);
В обґрунтування вимог позову зазначив, що у зв`язку з виникненням у нього права на отримання одноразової грошової допомоги по причині настання первинно інвалідності 3 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах податкової міліції, він звернувся з заявою та додатками до неї до Головного управління ДФС у Харківській області для складання відповідного висновку. Головним управління ДФС у Харківській області був складений та направлений до ДФС України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 229941,00 грн., однак ДФС України повернула розглянуті матеріали,   посилаючись на те, що 07.11.2015 року втратив чинність Закону України "Про міліцію", а тому приймати заяви та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідністю та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні. Не погодившись з таким рішенням та розрахунком розміру одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.
Скасовано рішення державної фіскальної служби України, викладене у формі листа №1086/7/99-99-05-03-17 від 17.04.2020 про повернення матеріалів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю без розгляду.
Зобов`язано Головне управління ДФС у Харківській області сформувати та подати на погодження до Державної фіскальної служби України висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ОСОБА_1 , в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 3 групи, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі  (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №850 від 21.10.2015 року.
Зобов`язано Державну фіскальну службу України погодити  висновок про призначення одноразової грошової допомоги та призначити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст.356 Податкового кодексу України, та частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі  (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №850 від 21.10.2015 року.
Зобов`язано Головне управління ДФС у Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст.356 Податкового кодексу України, та частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію".
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Стягнуто  на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі  1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. пропорційно заявлених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань: Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд.46, код ЄДРПОУ 39599198) у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, пл. Львівська, буд.8, код ЄДРПОУ 39292197) у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Головне управління ДФС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №520/5878/20 за позовом ОСОБА_1 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, з прийняттям у цій частині нового судового рішення, яким у позові відмовити. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те що рішення суду першої інстанції  прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування та постановлення нового рішення. Зазначає, що судом першої інстанції не враховані вимоги ст. 242 КАС України  щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що даний спір стосується правовідносин щодо виплати працівникам податкової міліції сум одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності. Посилається, що Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 було  затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Постанова № 850). Одночасно, зазначає, що на теперішній час залишається діючою Постанова Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707, якою затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Постанова № 707). Одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи. Зазначає, що Постановою №850 встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року N 208-VIII "Про внесення змін до ст. 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Постанови № 707. Вказує, що позивач набув права на отримання одноразової грошової допомоги після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII "Про внесення змін до ст.23 Закону України «Про міліцію». Зауважує, що  проаналізувавши норми Постанови № 850 можна зробити висновок, що їх дія не поширюється на працівників податкової міліції.  Вказує, що в зазначеній постанові не міститься положень, які б регулювали порядок та умови призначення такого грошового забезпечення працівникам податкової міліції. Окрім того, податкова міліція не підпорядковується МВС, а відтак, норми Постанови № 850 не можуть поширюватися на працівників податкової міліції. Крім того, зазначає, що питання про затвердження висновку про можливість виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, у зв`язку із встановленням групи інвалідності віднесено виключно до компетенції ДФС України та не входить до компетенції суду. У зв`язку з цим вважає  що задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що призвело до встановлення III групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст.356 Податкового кодексу України, та частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними. Посилається на правову позицію  викладену у постанові Верховного суду від 03.02.2020 у адміністративній справі № 520/9665/18. 
Учасники по справі не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до ст.304 КАС України.
           Про дату час та місце розгляду апеляційної скарги учасники по справі були повідомлені заздалегідь та належним чином. 
          Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.
         Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Отже, відповідачем (Головним  управлінням ДФС у Харківській області) оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволення судом позовних вимог до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що наказом Державної фіскальної служби України від 25.06.2019 року №1119-о полковника податкової міліції ОСОБА_1 , заступника начальника другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Харківській області Головного управління ДФС у Харківській області, звільнено у відставку за підпунктом "б" пункту 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ УРСУ від 29.07.1991 №114 (зі змінами).
Відповідно до довідки Харківської обласної МСЕК серії 12 ААА №993491 від 20.11.2019 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.12.2020, причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.
Також позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою серії 12 ААА №013601 від 20.11.2019 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Причини втрати професійної працездатності - захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. Дата встановлення страхового випадку - 28.06.2019.
02.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області із заявою, в якій просив здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в податковій міліції.
Головним управлінням ДФС у Харківській області підготовлено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника податкової міліції в розмірі 229941,00 грн. 
Супровідним листом від 11.12.2019 №7895/8/20-40-04-01-15 заява позивача, разом з долученими до неї документами та висновком Головного управління ДФС у Харківській області, були направлені на адресу ДФС України для прийняття рішення.
Листом Головного управління ДФС у Харківській області №620/В/20-40-04-01-22 від 27.04.2020 року позивача повідомлено, що Державна фіскальна служба України листом від 17.04.2020 за №1086/7/99-99-05-03-17 відмовила ОСОБА_1 у прийнятті рішення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги та повернула матеріали на призначення одноразової грошової допомоги. Відмова мотивована тим, що працівники податкової міліції проходять службу в складі ДФС України і не належать до органів внутрішніх справ, а 07.11.2015 втратив чинність Закон України "Про міліцію", тому після вказаної дати відсутні законні підстави приймати заяви та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції. Також повідомлено, що розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України або прийняття нового нормативно-правового акту.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів по даній справі, що полягає у невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги, останній звернувся з  позовом до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що позивач має право на  отримання одноразової грошової допомоги відповідно до   статті 23 Закону України "Про міліцію" в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України у Порядку №850. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Частиною  другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Частиною шостою ст.23 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
В той же час, Закон України "Про міліцію" №565-ХІІ втратив чинність 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Законом №580-VIII. При цьому, в пункті 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Колегія суддів зазначає, відповідно до довідки Харківської обласної МСЕК серії 12 ААА №993491 від 20.11.2019 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.12.2020, причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з проходженням військової служби (в органах ДФС України). 
Отже, з урахуванням наведеного вище вбачається, що  за позивачем, який проходив службу в органі податкової міліції, і якому встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням цієї служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена Верховним Судом в постановах від 31.03.2020 по справі №824/1046/17-а; від 07.03.2018 по справі №464/5571/16-а, від 21.06.2018 по справі №822/31/18 та від 28.08.2018 по справі №804/6297/17.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що 21.10.2015 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції". 
Відповідно до п.2 вищевказаної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII “Про внесення змін до статті 23 Закону України “Про міліцію” щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції” мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 37, ст. 1461).
Згідно прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII Кабінет Міністрів України, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади зобов`язувалися у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Отже, у період з 12.03.2015 (дата набрання чинності Закону №208-VIII) до 31.10.2015 (дата набрання чинності Порядку №850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-XII визначав Порядок №707.
Однак, колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин по даній справі вбачається, що позивачу інвалідність ІІІ групи встановлено  20.11.2019 року, тобто після набрання чинності Законом №208-VIII, а про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся 02.12.2019, тобто після набрання чинності Порядком №850.
Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом №208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися у відповідності зі статтею 23 Закону №565-XII (в редакції, чинній з 12.03.2015) та відповідно до Порядку №850.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена Верховним Судом в постановах від 06.02.2020 року по справі №441/722/16-а;                       від 31.01.2019 по  справі №822/2143/16.
Доводи апеляційної скарги про те, що з аналізу норм Постанови № 850 можна зробити висновок, що їх дія не поширюється на працівників податкової міліції, зазначаючи про те, що  в зазначеній Постанові не міститься положень, які б регулювали порядок та умови призначення такого грошового забезпечення працівникам податкової міліції, а також доводи апеляційної скарги про те, що податкова міліція не підпорядковується МВС, а відтак, норми Постанови № 850                    не можуть поширюватися на працівників податкової міліції, колегія суддів вважає необґрунтованими, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.03.2020 року по справі №824/1046/17, відповідно до якої суд касаційної інстанції зазначив щодо помилковості доводів про непоширення дії Порядку №850 на працівників податкової міліції. 
Також,  доводи апеляційної скарги про те, що порядок дій саме органів ДФС у випадку надходження заяв про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року N 208-VIII "Про внесення змін до ст. 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" чинним законодавством на сьогодні взагалі не визначено, а тому проведення розрахунку одноразової грошової допомоги працівникам і пенсіонерам податкової міліції буде можливим лише після внесення відповідних змін до чинних нормативно - правових актів, колегія суддів відхиляє, оскільки наведені вже вище судом апеляційної інстанції норми Порядку №850 поширюються також і на колишніх працівників податкової міліції, а тому підлягають застосуванню в межах спірних правовідносин.  
Крім того, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Враховуючи те, що останнім в часі є Порядок №850, то пріоритетними, в даному випадку, є положення саме цього Порядку.
Так, пп.2 п.3 Порядку №850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.
В свою чергу, пунктами 7, 8 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку №850).
Отже, відповідач (Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області), отримавши заяву позивача про виплату йому спірної грошової допомоги, датовану 02.12.2019, а також додані до неї документи, був зобов`язаний, у строк та згідно з процедурою, визначеною Порядком №850, скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги та подати його до ДФС України разом з матеріалами цієї заяви.
Однак, Головне  управління Державної фіскальної служби у Харківській області, складаючи висновок щодо виплати позивачу спірної грошової допомоги та подаючи його до ДФС України, разом з матеріалами заяви ОСОБА_1 від 02.12.2019, керувалось приписами Порядку №707, дія якого, як вже зазначено вище, не поширюється  на спірні правовідносини. 
Колегія суддів, з огляду на встановлені обставини по даній справі,  погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до   статті 23 Закону України "Про міліцію" в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України у Порядку №850. 
При цьому, з урахуванням приписів Порядку №850  у спірних правовідносинах на Головне управління  ДФС у Харківській області покладається обов`язок скласти висновок про можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а тому колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання Головне управління ДФС у Харківській області сформувати та подати на погодження до Державної фіскальної служби України висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ОСОБА_1 , в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 3 групи, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі  (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №850 від 21.10.2015 року.
Так, у даній справі  повноваження щодо затвердження висновку про виплату одноразової грошової допомоги, а також призначення, нарахування і виплати вказаної допомоги, регламентовано статтею 23 Закону України "Про міліцію", Порядком №850.
Суд апеляційної інстанції вказує, що ДФС України було фактично відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги та повернуто без затвердження висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 вказаної допомоги разом з доданими до нього документами,          не навівши при цьому зауважень щодо їх оформлення, а Головним управлінням ДФС у Харківській області було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті вказаної допомоги з підстав відсутності у позивача права на її отримання, з посиланням на лист ДФС України від 17.04.2020 №1086/7/99-99-05-03-17.  
Враховуючи приписи Порядку №850, а саме його п.11, виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ,  а тому суд апеляційної інстанції вважає, що здійснення безпосередньої виплати одноразової грошової допомоги  позивачу на підставі затвердженого висновку віднесено саме до повноважень Головного управління  ДФС у Харківській області.
Отже, з метою належного захисту прав позивача та отримання останнім належної йому одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зобов`язання Головне управління ДФС у Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст.356 Податкового кодексу України, та частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію". 
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові  від 31.01.2019 по справі №822/2143/16. 
Доводи апеляційної скарги           щодо передчасності задоволення судом першої інстанції наведених вище вимог, колегія суддів відхиляє, зазначаючи при цьому, що з урахуванням спірних правовідносин по даній справі, задоволення цих вимог є належним способом захисту прав позивача. 
Щодо посилання в апеляційній скарзі на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 03.02.2020 у адміністративній справі №520/9665/18, то колегія суддів вважає, що з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, застосуванню в межах спірних правовідносин підлягають  правові позиції суду касаційної інстанції, які наведені вище судом. 
Колегія суддів приймаючи рішення по суті зазначає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до    ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію"  в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України у Порядку №850
Таким чином, з урахуванням приписів ст.308 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених вимог до Головного управління ДФС у Харківській області, а тому вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без                задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції  без змін. 
          Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
         Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
         Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
          Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, ухвалено  з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки, згідно  п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі              №520/5878/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  01.03.2021 року