УХВАЛА

29 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/2851/20
адміністративне провадження № К/9901/8212/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі №640/2851/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (в частині задоволення позовних вимог),

УСТАНОВИВ:
09.03.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі №640/2851/20.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Скаржником вказано, що підставою касаційного оскарження є підпункт «в» пункту 2 частини 5 статті 328, пункти 3, 4 частини 4 статті 328, частина 2 статті 353 КАС України, оскільки наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (підпункти 1.1, 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пункт 162.1 статті 162, підпункт 177.10, пункти 177.1, 177.2, 177.4 статті 177, абзац 3 пункту 123.2 статті 123 Податкового кодексу України).
Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Скаржником процитовано норми Податкового кодексу України, викладено фактичні обставини справи, наведено розрахунок податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2016-2018 роки. При цьому податковим органом не конкретизовано, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій.
Суд касаційної інстанції зауважує, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки, чи різних.
Стосовно визначення підставою касаційного оскарження пункту 4 частини 4 статті 328 КАС України та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Суд зауважує, що скаржником не вказано конкретний пункт частини 2 статті 353 КАС України. Крім того, вказаною нормою передбачені підстави для скасування судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд, в той час як скаржник просить скасувати судові рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі №640/2851/20 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва